Bácsi (település)
Bácsi (Băcia) | |||
![]() | |||
Petru Groza szobra Bácsi főterén | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Történelmi régió | Erdély | ||
Fejlesztési régió | Nyugat-romániai fejlesztési régió | ||
Megye | Hunyad | ||
Község | Bácsi | ||
Rang | községközpont | ||
Irányítószám | 337040 | ||
SIRUTA-kód | 88056 | ||
Népesség | |||
Népesség | 768 fő (2021. dec. 1.) | ||
Magyar lakosság | 70[1] | ||
Népsűrűség | 25,83 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 225 m | ||
Terület | 29,73 km² | ||
Időzóna | EET, UTC+2 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
Bácsi weboldala | |||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bácsi (románul: Băcia, németül: Schäfersdorf) falu Romániában, Erdélyben, Hunyad megyében.
Fekvése
[szerkesztés]Dévától 18 km-re délkeletre, a Sztrigy bal partján fekszik.
Nevének eredete
[szerkesztés]Neve az ómagyar Bács személynév -i birtokjeles alakjából ered. Először 1332-ben Bachi, 1404-ben Baach, 1421-ben Baach Inferior, 1480-ban Also Bachy alakban szerepelt.
Népessége
[szerkesztés]- 1785-ben 332 civil lakosa volt. Ugyanazon évben 54 ortodox családfőt írtak össze benne, míg a rákövetkező évben négy görögkatolikus lelket. református egyháza 1766-ban, Piskivel együtt, 87 főt számlált.[2]
- 1850-ben 546 lakosából 287 volt román, 182 magyar és 77 cigány nemzetiségű; 284 ortodox, 167 református, 83 görög és 12 római katolikus vallású.
- 1910-ben 732 lakosából 356 volt magyar, 344 román és 32 német anyanyelvű; 336 református, 273 ortodox, 72 görög és 41 római katolikus vallású.
- 2002-ben 710 lakosából 603 volt román, 90 magyar, 10 cigány és 6 német nemzetiségű; 583 ortodox, 76 református, 22 római és 16 görögkatolikus vallású.
Története
[szerkesztés]A középkor végén magyar falu, az újkor elején több kisnemesi család lakóhelye volt. 1520 és 23 között, majd 1528-ban és 1536-ban itt ülésezett Hunyad vármegye ítélőszéke.[3] A 17. századból a Győrfi, Antalfi, Zudor, Naja, Bereck és Pap birtokos családokat, 1751-ből a Barcsay, Turi, Sombori és Nagy református családneveket jegyezték föl.[4] Református anyaegyházközsége 1750-ben alakult.[5] Lakossága a 18–19. században élesen kettévált a nyelvükben nagyrészt elrománosodott, de polgáriasultabb tárgyi kultúrájú reformátusok nemesekre és a román zsellérekre, kisebb részt jobbágyokra. 1786-ban 329 lakosának 51%-a volt nemes, 34%-a zsellér és 10%-a jobbágy. Román lakóinak katolizálása a kezdeti látszólagos sikerek után hosszú időre kudarcba fulladt: görögkatolikus egyháza 1759-ben megszűnt, és csak 1829-ben alakult újjá.[6] 1765 és 1851 között az orláti román határőrezred IV., kudzsiri századához tartozott. Reformátusai a reformkorban úgy próbálták elérni, hogy nemesi jogállásukat elismerjék, hogy az 1772-ben alapított felekezeti iskolát községivé tették, ezzel megerősítették helyzetét, gyermekeiket pedig kivették a falusi, román határőriskolából. Az 1850-es népszámláláskor már főként románok szolgáltak határőrként. Református lakói 1930–31-ben Kálvin Ház néven építettek közösségi otthont.
Látnivalók
[szerkesztés]- A Brâncoveanu-stílusú Groza-kúria.
- Petru Groza sírja az ortodox templom cintermében.
- A 18. században épült református templom.
- A faluközpontban, a műút szélén Erzsébet királyné 1895-ös látogatása emlékére állított emlékobeliszk.
Híres emberek
[szerkesztés]- Itt, az ortodox paplakban született 1884-ben dr. Petru Groza román miniszterelnök.
- Itt született 1937-ben Bartók Ferenc festőművész.
Gazdasága
[szerkesztés]- Gyümölcstermesztés, faipar, építőipar.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ [1]
- ↑ Miskolczy Ambrus – Varga E. Árpád: Jozefinizmus Tündérországban. Budapest, 2013, melléklet
- ↑ W. Kovács András: Megyeszékhelyek a középkori Erdélyben. In Pál Judit – Sipos Gábor (szerk.): Emlékkönyv Egyed Ákos születésének nyolcvanadik évfordulójára. Kolozsvár, 2010, 182–83. o.
- ↑ Buzogány Dezső – Ősz Sándor Előd: A hunyad-zarándi református egyházközségek történeti katasztere. 1. Kolozsvár, 2003, 126. o.
- ↑ Dáné István: A V.-Hunyadi Zarándival egyesült egyházmegye- és azon egyházmegyébeni egyházak történelme. In Az erdélyi reformata anyaszentegyház névkönyve 1863ra. Kolozsvártt, 1863, 14. o.
- ↑ 'Universalis schematismus ecclesiasticus (...) pro anno 1842/3 redactus'. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. március 18.)
Források
[szerkesztés]- Petru Groza: Adio lumii vechi! Memorii. București, 2003
- Andrei Șooș: Monografia comunei Băcia. Deva, 2012
Képek
[szerkesztés]-
A református templom
-
Az ortodox templom
-
A Groza-kúria