Пауло Дибала
![]() | ||||||||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Повне ім'я | Пауло Бруно Дибала | |||||||||||||||||||||
Народження | 15 листопада 1993[1][2][3] (30 років) | |||||||||||||||||||||
Лагуна-Ларгаd, Кордова | ||||||||||||||||||||||
Зріст | 177 см | |||||||||||||||||||||
Вага | 75 кг | |||||||||||||||||||||
Прізвисько | La Joya | |||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() ![]() | |||||||||||||||||||||
Позиція | нападник, атакувальний півзахисник | |||||||||||||||||||||
Інформація про клуб | ||||||||||||||||||||||
Поточний клуб | ![]() | |||||||||||||||||||||
Номер | 21 | |||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | ||||||||||||||||||||||
2003–2011 | ![]() | |||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||
Національна збірна** | ||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||||||||||||||||||||||
** Інформацію про ігри та голи за національну збірну | ||||||||||||||||||||||
Па́уло Бру́но Диба́ла (італ. Paulo Bruno Dybala, нар. 15 листопада 1993, Лагуна-Ларга, Кордова) — аргентинський футболіст польсько-італійського походження, фланговий атакувальний півзахисник та нападник італійської «Роми» і національної збірної Аргентини.
Народився 15 листопада 1993 року в місті Лагуна-Ларга. Дід футболіста — поляк Болеслав Дибала (пол. Bolesław Dybała), який емігрував до Аргентини[5], а багато інших родичів мають італійське коріння[6].
Дибала почав свою кар'єру в дитячій команді місцевого клубу «Ньюелл Олд Бойз Лагуна Ларга». У 10 років він перейшов до юнацької команди другого аргентинського дивізіону «Інституто». У 15 років у Паоло помер батько, після чого хлопець твердо для себе вирішив стати професійним футболістом.
12 серпня 2011 року в матчі проти «Уракана» півзахисник дебютував за основний склад «Інституто»[7]. Через тиждень у поєдинку проти «Альдосіві» Паоло забив свій перший гол[8]. За 7 місяців, проведених у складі «Інстітуто», Дибала зробив два хет-трики в зустрічах проти «Атланти»[9] й «Десампарадоса»[10], загалом забивши 17 м'ячів[11][12]. Паоло побив рекорд Маріо Кемпеса, який тримався з 1972 року, ставши у віці 17 років наймолодшим бомбардиром, а також встановив унікальне досягнення, вразивши ворота суперників у 7-ми матчах поспіль. До цього максимальна гольова серія становила 4 матчі[13]. Крім того, Дибала є автором 1000-го голу «Інституто» в чемпіонаті Аргентини.
29 квітня 2012 року президент італійського «Палермо» Мауріціо Дзампаріні оголосив про підписання контракту з Паоло. У той же день дана інформацію спростував представник «Інституто». Однак уже 20 липня Дибала підписав чотирирічний контракт із сицилійським клубом[14]. 2 вересня в матчі проти «Лаціо» Паоло дебютував у Серії А[15]. 11 листопада у поєдинку проти «Сампдорії» Дибала зробив «дубль», забивши свої перші голи за новий клуб. Він став наймолодшим футболістом, що коли-небудь забивав за «Палермо»[16].
Всього відіграв за клуб зі столиці Сицилії три сезони своєї ігрової кар'єри. Більшість часу, проведеного у складі «Палермо», був основним гравцем команди, взявши участь у 89 матчах чемпіонату і забивши 21 гол.
4 червня 2015 року Пауло перейшов в «Ювентус», підписавши п'ятирічний контракт. Сума трансферу склала 32 млн євро.[17]. У своєму першому сезоні у туринському клубі відразу ж став основним нападником, замінивши у складі «старої сіньйори» співвітчизника Карлоса Тевеса, який повернувся на батьківщину. У дебютному сезоні з 23 голами у 46 матчах в усіх турнірах став найкращим бомбардиром «Юве», обійшовши у суперечці за це звання іншого новачка команди Маріо Манджукича (13 голів).
З наступного сезону до туринської команди прийшов ще один аргентинець, Гонсало Ігуаїн, який перебрав на себе роль головної ударної сили в нападі туринців, проте Дибала залишався гравцем основного складу і також регулярно відзначався голами.
В сезоні 2017/18 Пауло почав грати під 10 номером. 26 серпня 2017 року оформив перший хет-трик за «Ювентус» в матчі проти іншого клубу Серії A «Дженоа».[18]
В сезоні 2017/18 аргентинський дует нападників «Ювентуса» забив в усіх турнірах 49 голів на двох, причому вправнішим був саме Дибала — 26 голів проти 23 в Ігуаїна.
Протягом своїх трьох перших сезонів в «Ювентусі» незмінно допомагав команді робити «золоті дублі» — вигравати чемпіонат і Кубок країни.
Перший хет-трик в Лізі чемпіонів забив у сезоні 2018–2019 в домашньому матчі групового етапу проти «Янг Бойз»(3:0), забивавши на 5, 33, 69 хвилинах матчу[19][20]. В матчі головному матчі групи H проти «Манчестер Юнайтед» Дибала забив єдиний гол у матчі, і дозволив «Ювентусу» вийти з групи з першого місця.
20 липня 2022 року Пауло Дибала на правах вільного агента перейшов до «Роми»[21]. 14 серпня дебютував за клуб у виїзній перемозі над "Салернітаною" (1:0) у Серії А.[22]
26 лютого 2024 року в матчі Серії А проти «Торіно» оформив хет-трик.[23]
У 2011 році Дибала потрапив у розширений список збірної Аргентини (до 17 років) для участі у Панамериканських іграх[24], але в підсумку в остаточну заявку не потрапив. 19 липня 2012 року він отримав запрошення в молодіжну збірну Аргентини, але відхилив його[25].
Завдяки своїй бабусі по материнській лінії, яка мала італійське коріння, 13 серпня 2012 року Пауло отримав італійське громадянство[26], через що у футболіста з'явилось право виступати і за цю збірну.
Утім врешті-решт зробив свій вибір національної команди на користь своєї батьківщини і 13 жовтня 2015 року дебютував за збірну Аргентини, вийшовши на заміну в матчі відбору на ЧС-2018 проти збірної Парагваю.[27] Згодом регулярно з'являвся на полі в матчах відбіркового турніру і в травні 2018 року був включений до заявки збірної на фінальну частину тогорічної світової першості.[28]
У травні 2019 року Дібала був включений до попереднього складу збірної Аргентини з 40 осіб на Копа Америка 2019 року. Пізніше того ж місяця він був включений до остаточного складу з 23 осіб на турнір.[29][30] У заключному груповому матчі Аргентини проти Катару 23 червня Дібала асистував голом Агуеро у перемозі з рахунком 2:0, вийшовши з лави запасних замість Лаутаро Мартінеса, що дозволило команді вийти до плей-офф змагань.[31] У матчі за третє місце проти Чилі 6 липня Дібала вперше вийшов у старті на турнірі і забив другий гол Аргентини в остаточній перемозі з рахунком 2:1, допомігши своїй команді завоювати бронзову медаль.[32]
Пауло може грати на позиціях відтягнутого форварда або атакувального півзахисника. В «Палермо» частіше грав центрального нападника та після переходу в «Ювентус» почав грати трохи нижче. Дибала дуже технічний гравець з хорошим ударом, штрафним та швидкістю. Плеймейкер Роми дуже креативний футболіст, може віддати класний пас у важкій ситуації. Аргентинець один з найкращих дриблерів в сучасному футболі. У Пауло також є своє фірмове святкування голу. Він ставить руку на лице, зображаючи маску.
Станом на 22 серпня 2022 року
Сезон | Команда | Чемпіонат | Національний кубок | Континентальні кубки | Інші змагання | Усього | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ігор | Голів | ||
2011-12 | ![]() |
БН (ІІ) | 38+2[33] | 17+0 | КА | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 40 | 17 |
2012-13 | ![]() |
A | 27 | 3 | КІ | 1 | 0 | — | — | — | — | 28 | 3 | ||
2013-14 | B (ІІ) | 28 | 5 | КІ | 2 | 0 | — | — | — | — | — | — | 30 | 5 | |
2014-15 | A | 34 | 13 | КІ | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 35 | 13 | |
Усього за «Палермо» | 89 | 21 | 4 | 0 | — | — | — | — | 93 | 21 | |||||
2015–16 | ![]() |
A | 34 | 19 | КІ | 4 | 2 | ЛЧ | 7 | 1 | СІ | 1 | 1 | 46 | 23 |
2016–17 | A | 31 | 11 | КІ | 5 | 4 | ЛЧ | 11 | 4 | СІ | 1 | 0 | 48 | 19 | |
2017–18 | A | 33 | 22 | КІ | 4 | 1 | ЛЧ | 8 | 1 | СІ | 1 | 2 | 46 | 26 | |
2018–19 | A | 30 | 5 | КІ | 2 | 0 | ЛЧ | 9 | 5 | СІ | 1 | 0 | 42 | 10 | |
2019–20 | A | 33 | 11 | КІ | 4 | 2 | ЛЧ | 8 | 3 | СІ | 1 | 1 | 46 | 17 | |
2020–21 | A | 20 | 4 | КІ | 1 | 0 | ЛЧ | 5 | 1 | СІ | 0 | 0 | 26 | 5 | |
2021–22 | A | 29 | 10 | КІ | 4 | 2 | ЛЧ | 5 | 3 | СІ | 1 | 0 | 39 | 15 | |
Усього за «Ювентус» | 210 | 82 | 24 | 11 | 52 | 18 | 6 | 4 | 293 | 115 | |||||
2022–23 | ![]() |
A | 2 | 0 | КІ | 0 | 0 | ЛЄ | 0 | 0 | - | - | - | 2 | 0 |
Усього за кар'єру | 341 | 120 | 28 | 11 | 53 | 18 | 6 | 4 | 428 | 153 |
Станом на 22 серпня 2022 року
![Аргентина](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Flag_of_Argentina.svg/20px-Flag_of_Argentina.svg.png)
- Переможець Серії B (1):
- Чемпіон Італії (5):
Володар Кубка Італії (4):
Володар Суперкубка Італії (3):
- Чемпіон світу: 2022
- Переможець Суперкласіко де лас Амерікас: 2017, 2019
- Бронзовий призер Кубка Америки: 2019
- Володар Кубка чемпіонів КОНМЕБОЛ–УЄФА: 2022
- ↑ Transfermarkt.de — 2000.
- ↑ FBref
- ↑ As — Madrid: Grupo Prisa, 1967. — ISSN 1888-6671
- ↑ а б http://www.juventus.com/it/squadre/prima-squadra/attaccanti/paulo-dybala/index.php
- ↑ Paulo Dybala — "nowy Messi" z polskimi korzeniami (Polish) . Sport.onet. Архів оригіналу за 5 квітня 2012.
- ↑ Scatta raduno rosanero: 25 convocati, assente giustificato Dybala (Italian) . Corriere del Mezzogiorno.
- ↑ atletico-huracan/1153605/ Институто — Уракан 2:0 (рос.). soccerway.com. 12 серпня 2011.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ atletico-aldosivi/instituto-atletico-central/1153615/ Альдосиви — Институто 2:2 (рос.). soccerway.com. 20 серпня 2011.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ Атланта — Институто 0:4 (рос.). soccerway.com. 8 жовтня 2011.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ Десампарадос — Институто 1:4 (рос.). soccerway.com. 26 березня 2012.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ Paulo Dybala player. Soccerway. 1 серпня 2012. Процитовано 23 жовтня 2011.
- ↑ Paulo Dybala player 2 (Spanish) . Instituto Atletico Central Cordoba. 1 серпня 2012. Архів оригіналу за 15 вересня 2011. Процитовано 23 жовтня 2011.
- ↑ Dybala, el pibe de los récords [Dybala, the kid of Records] (Spanish) . MundoD. 27 березня 2012.
- ↑ DYBALA HA FIRMATO [DYBALA SIGNED] (Italian) . US Città di Palermo. 20 липня 2012. Архів оригіналу за 22 липня 2012. Процитовано 20 липня 2012.
- ↑ a/ss-lazio-roma/us-citta-di-palermo/1351266/ Лаціо — Палермо 3:0 (рос.). soccerway.com. 2 вересня 2012.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ a/us-citta-di-palermo/uc-sampdoria/1351358/ Палермо — Сампдорія 2:0 (рос.). soccerway.com. 11 листопада 2012.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(довідка) - ↑ «Ювентус» оголосив про перехід Дибали за 32 млн євро (рос.)
- ↑ football24.ua. Ювентус здобув вольову перемогу над Дженоа, Болонья мінімально обіграла Беневенто. Футбол 24. Процитовано 2 січня 2019.
- ↑ football24.ua. Ювентус – Янг Бойз – 3:0 – відео голів та огляд матчу. Футбол 24. Процитовано 19 січня 2019.
- ↑ football24.ua. Ювентус - Янг Бойз статистика матчу - 02.10.2018. Футбол 24. Процитовано 19 січня 2019.
- ↑ "Рома" повідомила про підписання контракту з Пауло Дібалою. campeones.ua (укр.). Процитовано 2022-20-07.
- ↑ Salernitana vs. AS Roma - Football Match Report - August 15, 2022. ESPN (англ.). Процитовано 22 грудня 2022.
- ↑ SUCCESSI IN CHIAVE EUROPEA PER ROMA E FIORENTINA (італ.). Офіційний сайт Серії А. 26 лютого 2024. Процитовано 27 лютого 2024.
- ↑ Dybala se ilusiona con ir a los Panamericanos de Guadalajara. Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 4 липня 2015.
- ↑ Palermo: Dybala declina chiamata in Nazionale[недоступне посилання з квітня 2019] Mediagol.it
- ↑ Palermo, Dybala è cittadino italiano
- ↑ Soccer Teams, Scores, Stats, News, Fixtures, Results, Tables - ESPN. ESPN.com (англ.). Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Revealed: Every World Cup 2018 squad - Final 23-man lists | Goal.com. www.goal.com (англ.). Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Thankachan, Nidhun. Copa America 2019: Argentina announce 40-man preliminary squad for the tournament. www.sportskeeda.com (en-us) . Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Creditor, Avi. Argentina reveals its Copa America squad. Sports Illustrated (en-us) . Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Copa America 2019 - Qatar 0-1 Argentina - Live. beIN SPORTS (англ.). Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Messi's red card overshadows Argentina's encouraging win and Chile's end of an era. ESPN.com (англ.). 6 липня 2019. Процитовано 31 січня 2023.
- ↑ Плей-оф за вихід в аргентинську Прімеру
- Пауло Дибала на сайті transfermarkt.com (англ.)
- Профіль футболіста на сайті soccerway.com (англ.) (нім.)
|
|
|
|
|
|
![]() |
Це незавершена стаття про футболіста. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 15 листопада
- Народились 1993
- Уродженці провінції Кордова
- Гравці чемпіонату світу з футболу 2018
- Гравці розіграшу Кубка Америки з футболу 2019
- Гравці чемпіонату світу з футболу 2022
- Чемпіони світу з футболу
- Аргентинські футболісти
- Італійські футболісти
- Гравці збірної Аргентини з футболу
- Гравці молодіжної збірної Аргентини з футболу
- Футболісти «Інституто»
- Футболісти «Палермо»
- Футболісти «Ювентуса»
- Футболісти «Роми»
- Італійці Аргентини
- Поляки Аргентини