Монік Віттіг
Монік Віттіг | ||||
---|---|---|---|---|
фр. Monique Wittig | ||||
![]() | ||||
Народилася | Даннмарі[1] | липня 13, 1935|||
Померла | січня 3, 2003 Tucson, Arizona, United States ·інфаркт міокарда[2] | (у віці 67 років)|||
Поховання | Пер-Лашез і Grave of Wittigd | |||
Країна | ![]() | |||
Діяльність | есеїстка, письменниця-романістка, філософ, викладачка університету, письменниця, активістка | |||
Сфера роботи | есей, гендерні дослідження, фемінізм і французька література | |||
Alma mater | Сорбонна | |||
Заклад | Університет Аризони | |||
Мова творів | французька і англійська | |||
Magnum opus | L'Opoponaxd[3], Партизани (роман)[4], The Lesbian Bodyd[5] і The Straight Mind and Other Essaysd | |||
Членство | Gouines rougesd[6], Стокротки, Mouvement de libération des femmesd і Front homosexuel d'action révolutionnaired (1970) | |||
Брати, сестри | Gille Wittigd | |||
У шлюбі з | Sande Zeigd | |||
Нагороди | ||||
Сайт: moniquewittig.com | ||||
| ||||
![]() | ||||
![]() | ||||
Монік Віттіг (фр.: [vitig]; 13 липня 1935 — 3 січня 2003) — французька письменниця, філософ і теоретик фемінізму[8], що писала про подолання соціально зумовлених гендерних ролей, авторка фрази «гетеросексуальний контракт». Свій перший роман «Опопонакс» (фр. L'Opoponax) опублікувала в 1964 році[9]. Другий роман Віттіг «Герильєрки» (фр. Les Guérillères) (1969) став орієнтиром у лесбійському фемінізмі.[10]
Монік Віттіг народилася 1935 року в Даннемарі, Верхній Рейн, Франція. У 1950 році переїхала до Парижа на навчання в Сорбонну. У 1964 році опублікувала перший роман «L'Opoponax», що швидко став популярним у Франції. Після перекладу роману англійською Віттіг здобула міжнародне визнання. Вона була однією із засновниць Жіночого визвольного руху (Mouvement de libération des femmes, MLF). У 1969 році опублікувала, мабуть, свою найвпливовішу роботу «Les Guérillères», яка сьогодні вважається революційним та суперечливим джерелом для діячок лесбійського фемінізму. Ця публікація також вважається фундаментом подій французького фемінізму, а саме галузі теорій та філософських досліджень жінок та про жінок, що з'явились у 1970-х та до 1990-х років.
Віттіг здобула докторський ступінь з філософії у Школі перспективних досліджень суспільних наук[8] після завершення дипломної роботи під назвою «Le Chantier littéraire».[11] Віттіг була центральною фігурою у лесбійських та феміністичних рухах у Франції. У 1971 році вона була однією з засновниць першої лесбійської групи в Парижі Gouines rouges («Червоні дайки»). Також брала участь в радикальній феміністській групі Féministes Révolutionnaires («Революційні феміністки»)[12]. Опублікувала низку інших творів, як-от «Лесбійське тіло» (фр. Le Corps lesbien) 1973 року та «Примітки до словника коханок» (фр. Brouillon pour un dictionnaire des amantes) 1976 року, зі співавторкою, партнеркою Віттіг — Занде Цайг[9].
У 1976 році Віттіг та Цайг переїхали до США, де Віттіг зосередилася на створенні праць з гендерної теорії. Її твори, починаючи від філософського есе «Прямий розум» і закінчуючи такими притчами, як «Les Tchiches et les Tchouches», досліджували взаємозв'язок та стик лесбійства, фемінізму та літературної форми. Маючи різні редакційні посади як у Франції, так і в США, твори Віттіг набули міжнародного визнання і зазвичай друкувалися французькою та англійською мовами. Вона продовжувала працювати запрошеною професоркою у різних університетах по всій країні, зокрема Каліфорнійському університеті, Берклі, Коледжі Вассар та Університеті Аризони в Тусоні. Викладала курс матеріалістичної думки за програмами жіночих студій, де її студент(к)и були занурені у процес виправлення американського перекладу «Лесбійського тіла».
Померла від серцевого нападу 3 січня 2003 р.[8]
- Wittig, Monique (1964). L'Opoponax. Paris: Union générale d'éditions. OCLC 299952008. (Winner of the Prix Médicis.)
- Wittig, Monique (1971). Les guérillères. New York: Viking Press. ISBN 9780670424634.
- Wittig, Monique (1973). Le corps lesbien [The lesbian body]. Paris: Les éditions de Minuit. ISBN 9782707300973.
- Wittig, Monique; Zeig, Sande (1976). Brouillon pour un dictionnaire des amantes [Lesbian peoples: material for a dictionary]. Paris: Grasset. ISBN 9782246004011.
- Wittig, Monique (1985). Virgile, non [Across the Acheron]. Paris: Les éditions de Minuit. ISBN 9782707310217.
- Wittig, Monique (1999). Paris-la-politique et autres histoires. Paris: P.O.L. ISBN 9782867446979.
- Wittig, Monique (1967). L'amant vert. (Unpublished.)
- Wittig, Monique (1972). Le grand-cric-jules. (Radio Stuttgart.)
- Wittig, Monique (1972). Récréation. (Radio Stuttgart.)
- Wittig, Monique (1972). Dialogue pour les deux frères et la soeur. (Radio Stuttgart.)
- Wittig, Monique (1985). Le Voyage sans fin. Paris. (Vlasta 4 supplement.)
- Wittig, Monique (1965). Banlieues. Nouveau Commerce. 5: 113—117.
- Wittig, Monique (1967). Voyage: Yallankoro. Nouveau Commerce. 177: 558—563.
- Wittig, Monique (1973). Une partie de campagne. Nouveau Commerce. 26: 13—31.
- Wittig, Monique (1978). Un jour mon prince viendra. Questions Féministes. 2: 31—39.
- Wittig, Monique (1983). Les Tchiches et les Tchouches. Le Genre Humaine. 6: 136—147.
- Wittig, Monique (1985). Paris-la-Politique. Vlasta. 4: 8—35.
- Barnes, Djuna (1982). La passion [Spillway and other stories]. Paris: Flammarion. ISBN 9782080644602.
- Marcuse, Herbert (1968). L'Homme unidimensionnel: essai sur l'idéologie de la société industrielle avancée [One dimensional man]. Paris: Les éditions de minuit. ISBN 9782707303738.
- Barreno, Maria; Horta, Teresa; Velho Da Costa, Fatima (1975). Novas cartas portuguesas [The Three Marias: New Portuguese Letters]. Garden City, New York: Doubleday. ISBN 9780385018531.
- Wittig, Monique (1967). A propos de "Bouvard et Pécuchet". Cahiers de la Compagnie Madeleine Renaud-Barrault Jean Louis Barrault. 59: 113—122.
- Wittig, Monique (1979), Paradigm, у Stambolian (ред.), Homosexualities and French literature: cultural contexts, critical texts, Ithaca, New York: Cornell University Press, с. 114–121, ISBN 9780801497667.
- Wittig, Monique (February 1980). La pensée straight [The straight mind]. Questions Féministes. Nouvelles Questions Féministes & Questions Feministes via JSTOR. 7 (7): 45—53. JSTOR 40619186.
- Wittig, Monique (March 1980). The straight mind. Feminist Issues. 1 (1): 103—111. doi:10.1007/BF02685561.
- Wittig, Monique (May 1980). On ne naît pas femme [One is not born a woman]. Questions Féministes. Nouvelles Questions Féministes & Questions Feministes. 8 (8): 75—84. JSTOR 40619199.
- Wittig, Monique (1982), "Avant-note" pour La Passion, у Barnes, Djuna (ред.), La passion [Spillway and other stories], Monica Wittig (translator), Paris: Flammarion, ISBN 9782080644602.
- Wittig, Monique (June 1982). The category of sex. Feminist Issues. 2 (2): 63—68. doi:10.1007/BF02685553.
- Wittig, Monique (1983). Les questions féministes ne sont pas des questions lesbiennes. Amazones d'Hier, Lesbiennes d'Aujourd'hui (AHLA) (Amazons of Yesterday, Lesbians of Today). 2 (1): 10—14.
- Wittig, Monique (June 1983). The point of view: universal or particular?. Feminist Issues. 3 (2): 63—69. doi:10.1007/BF02685543.
- Лесбійський фемінізм
- Фемінізм у Франції
- Економічний матеріалізм
- Феміністична економіка
- Стіві Джексон
- Крістін Делфі
- Розмарі Геннессі
- ↑ Encyclopædia Britannica
- ↑ http://www.nytimes.com/2003/01/12/nyregion/monique-wittig-67-feminist-writer-dies.html
- ↑ http://www.worldcat.org/oclc/2743497
- ↑ http://www.worldcat.org/oclc/415268
- ↑ http://www.worldcat.org/oclc/55754147
- ↑ http://ladiesroom.fr/2008/06/24/les-gouines-rouges/
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б в Martin, Douglas (12 січня 2003). Monique Wittig, 67, Feminist Writer, Dies. The New York Times (амер.). ISSN 0362-4331. Архів оригіналу за 23 березня 2020. Процитовано 7 вересня 2021.
- ↑ а б Ніч на Венері, 2020, с. 347.
- ↑ Benewick, Robert (1998). The Routledge Dictionary of Twentieth-Century Political Thinkers. London: Routledge. с. 332—333. ISBN 978-0-203-20946-2. Архів оригіналу за 6 серпня 2020. Процитовано 25 травня 2012.
- ↑ «Word by Word Monique Wittig completed The Literary Workshop (Le chantier littéraire) in Gualala, California, in 1986, as her dissertation for the Diplome de l'Ecole des Hautes Etudes en Sciences Sociales in Paris. Gérard Genette was the director, and Louis Marin and Christian Metz were readers. Wittig wrote The Literary Workshop at a time of immense productivity…» [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]; Monique Wittig, Catherine Temerson, Sande Zeig. «The Literary Workshop: An Excerpt», in "GLQ: A Journal of Lesbian and Gay Studies — Volume 13, Number 4, 2007, pp. 543—551
- ↑ Balén, Julia. In Memoriam: Monique Wittig, The Women's Review of Books, January 2004, Vol. XXI, No. 4., quoted in Trivia Magazine, Wittig Obituary. [Архівовано June 19, 2008, у Wayback Machine.]
Ганна Улюра. Ніч на Венері: 113 письменниць, які сяють у темряві. — Київ : ArtHuss, 2020. — 464 с. — ISBN 978-617-7799-43-5.
- Літературна садиба Монік Віттіг
- Біографія Монік Віттіг на GLBTQ.com
- Монік Віттіг Документи. Загальна колекція, Бібліотека рідкісних книг та рукописів Бейнеке, Єльський університет.
|
- Викладачі Університету Аризони
- Лауреати премії Медічі
- Радикальні феміністки
- Письменники-постмодерністи
- Постмодерністські феміністки
- Політичні філософи
- Філософи освіти
- Активісти ЛГБТ-руху у Франції
- Письменниці-лесбійки
- Французькі жінки-філософи
- Французькі есеїсти
- Французькі філософи XX століття
- Померли 2003
- Народились 1935
- Феміністки-лесбійки
- Французькі емігранти до США
- Уродженці Верхнього Рейну