Ніколае Чаушеску
Нікола́е Чауше́ску (рум. Nicolae Ceauşescu; 26 січня 1918, Скорнічешті, Олт — 25 грудня 1989, Тирговіште, Димбовіца) — діяч румунського та міжнародного комуністичного руху. Генеральний секретар ЦК Румунської комуністичної партії. 1-й Президент Соціалістичної Республіки Румунія (1974—1989), багаторічний диктатор Румунії. Звинувачений у скоєнні тяжких злочинів проти народу Румунії і держави, розстріляний (разом з дружиною Єленою Чаушеску) за вироком військового трибуналу.
Під час правління Чаушеску (1965—1989) Румунія проводила відносно незалежну від СРСР політику. Так, Румунія була єдиною країною Варшавського договору, яка не брала участі у вторгненні до Чехословаччини 21 серпня 1968 року.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/a/a9/Elena_Ceausescu.jpg)
Народився у селянській родині. З 1932 брав участь у революційному русі. У 1933 вступив до Комуністичного союзу молоді (КСМ), згодом став членом ЦК КСМ. Член Румунської комуністичної партії з 1936. Зазнав гонінь за революційну діяльність.[2]
У 1939—1940 — секретар Бухарестського міськкому КСМ та член ЦК з роботи з молоддю при ЦК компартії. У 1940 заарештований, перебував у в'язниці до 1944.
У 1944—1945 — секретар ЦК КСМ. У 1945 на Національній конференції компартії обрано кандидатом у члени ЦК.
У 1945—1946 — секретар парткомітету 1-го сектору Бухареста.
У 1946—1948 — секретар обласного комітету партії, спочатку Добруджі, потім Олтенії.
У 1948—1950 — заступник міністра сільського господарства.
У 1951—1954 — заступник міністра ради Радянської румунської республіки (РРР), з березня 1974 — Президент РРР. Голова Національної ради Фронту соціалістичної єдності з 1968.
Виступив з осудом ініційованого СРСР 1968 року введення до Чехословаччини військ Варшавського договору. У деяких інших питаннях також дотримувався незалежного від Москви курсу у внутрішній та зовнішній політиці. Зокрема, у 1984 Румунія була єдиною країною учасницею РЕВ, яка не бойкотувала Олімпіаду в Лос-Анджелесі.
Безконтрольно брав кредити у країн Заходу, що дуже швидко призвело економіку Румунії до колапсу. Намагаючись виправити ситуацію, уряд провів референдум щодо законодавчої заборони на залучення іноземних кредитів, а з 1980 виплата боргів стала пріоритетним напрямом румунської економіки. До 1989 Румунії вдалося розрахуватись за всіма кредитами й вона стала мало не найбіднішою державою Східного блоку, не враховуючи Соціалістичну Народну Республіку Албанія.
У Румунії існував «культ особи» Ніколае Чаушеску.
Образив Королівську сім'ю під час візиту до Лондона у 1978 році, коли під час святкового прийняття в Букінгемському палаці наказав своєму слузі скуштувати їжу. Також він приїхав зі своїми простирадлами й дезінфекційними засобами.
У листопаді 1989 року, за кілька днів після XIV з'їзду Компартії Румунії, на якому Чаушеску урочисто переобрали на посаду, розпочалися протести в місті Тімішоара, приводом для яких став арешт місцевого правозахисника священника Ласло Текеша. Поліції не вдалося придушити виступи, які зросли під час офіційного візиту Чаушеску в Іран; диктатор мусив передчасно повернутися й наказав приборкати маніфестантів силою, проти них застосували зброю. Це спричинило протести по всій країні, які переросли у Румунську революцію.
Рятуючись від багатотисячного натовпу біля телецентру в Бухаресті, Чаушеску покинув столицю разом із дружиною Єленою на гвинтокрилі, далі вони втікали на автомобілі, та все ж їх затримали поблизу міста Тирговіште. У ньому ж організовано трибунал, що ухвалив вирок про страту. Голова суду, що засудив подружжя Чаушеску, згодом наклав на себе руки.[3]
Вирок виконали негайно за прискореною правовою процедурою. Відеозапис страти транслювали в багатьох країнах світу. Нині в Румунії стверджують, що треба було судити подружжя Чаушеску в демократичний спосіб. Навіть Президент Йон Ілієску, який очолив державу після подій 1989 р., заявив, що особисто він був проти страти, але в ревкомі його думку не поділяла більшість. Тепер у Румунії вважають за потрібне наново судити Чаушеску, бодай посмертно. Цікаво також і те, що вся офіційна документація, за якою розстріляно Чаушеску, зникла без сліду.[4]
Весь час, поки Чаушеску перебував під арештом, у Бухаресті точилися бої між силами держбезпеки, з одного боку, і повстанцями та військами, які перейшли на бік повстання. За кілька годин після розстрілу бої припинилися. У боях загинула велика кількість цивільних, які випадково потрапили під кулі.
- ↑ а б https://www.capital.ro/adevaruri-nestiute-despre-nicolae-ceausescu-ce-salariu-avea-fost.html
- ↑ Велика радянська енциклопедія. Архів оригіналу за 3 лютого 2009. Процитовано 19 листопада 2008.
- ↑ Матеріал газети «Червона зірка». Архів оригіналу за 6 грудня 2008. Процитовано 19 листопада 2008.
- ↑ Російська газета від 22 грудня 2003. Архів оригіналу за 2 лютого 2009. Процитовано 19 листопада 2008.
- В. І. Головченко. Чаушеску Ніколає // Українська дипломатична енциклопедія : у 2 т. / ред. кол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К. : Знання України, 2004. — Т. 2 : М — Я. — 812 с. — ISBN 966-316-045-4.
- M. Каменецький. Чаушеску Ніколає // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с. ISBN 978-966-611-818-2
- Чаушеску // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- За що вбили Чаушеску? [Архівовано 20 квітня 2017 у Wayback Machine.] (рос.)
- Олег Шама. История жизни и смерти «полноводного Дуная» — румынского диктатора Николае Чаушеску [Архівовано 3 жовтня 2015 у Wayback Machine.].(рос.) — ж-л «Новое Время», № 6, 20.02.2015
|
- Народились 26 січня
- Народились 1918
- Померли 25 грудня
- Померли 1989
- Поховані на кладовищі Генча
- Випускники Військової академії імені Фрунзе
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Жовтневої Революції
- Нагороджені медаллю «Тридцять років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Кавалери Великого Хреста особливого ступеня ордена За заслуги перед ФРН
- Нагороджені орденом Хосе Марті
- Нагороджені орденом «Перемога Соціалізму»
- Нагороджені ювілейною медаллю 2500-річчя заснування Перської імперії
- Президенти Румунії
- Диктатори
- Уродженці повіту Олт
- Померли в Тирговіште
- Розстріляні політики
- Кавалери золотого Олімпійського ордену
- Розстріляні в Румунії
- Кавалери ордена Визволителя Сан-Мартіна
- Шевці