Танець
Ця стаття є частиною серії з теми |
Сценічне мистецтво |
---|
![]() Грег Семпл і Дженніта Руссо з Deyo Dances виступають у сучасному балеті Brasileiro. |
Та́нець, танок — вид мистецтва, де художні образи створюються засобами пластичних рухів людського тіла. В танці відображається емоційно-образний зміст музичних творів. Танець існував та існує в культурних традиціях всього людства й людських спільнот. За довгу історію людства танець змінювався, відображаючи культурний розвиток.
Існує дуже багато видів і форм танцю. Народний танець — яскраве вираження менталітету і творчості кожного народу, віддзеркалення традицій, хореографічної мови, пластичної виразності у співвідношенні з музикою. Класичний танець є основою мистецтва балету, започаткованого наприкінці XVI століття, і вимагає спеціальної підготовки. Естрадний танець має власну специфіку та підпорядкований завданням підтримки виступу певного естрадного співака.
За кількістю учасників танці поділяються на сольні танці, парні танці та групові танці. За призначенням танці поділяються на соціальні, обрядові, сценічні, еротичні тощо.
Музою танцю була Терпсіхора[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Pierre-Auguste_Renoir_-_Suzanne_Valadon_-_Dance_at_Bougival.jpg/200px-Pierre-Auguste_Renoir_-_Suzanne_Valadon_-_Dance_at_Bougival.jpg)
Танець здебільшого виконується під музику або спів, і розвиток різних видів і напрямків танцю відбувався водночас із розвитком відповідних музичних жанрів та музичних стилів. Для танцювальної музики здебільшого характерний чіткий ритм. Іноді, як у випадку степу чи фламенко, танцюрист або танцюристи самі створюють для себе музичний супровід, відбиваючи ритм підборами або використовуючи додаткові засоби на зразок кастаньєт чи маракасів.
Музичний ритм вимагає двох елементів: регулярний пульс (тактус), що встановлює темп, та певну послідовність акцентів, що встановлює харатерний музичний розмір. Основний пульс приблизно дорівнює часу, потрібного, щоб зробити крок або жест. Кожен танець має характерний ритм. Танго наприклад танцюють на 2/4 і в темпі приблизно 66 ударів на хвилину. Базовий повільний крок виконується приблизно за один удар, тобто повний крок правою-лівою дорівнює розміру 2/4. Базовий повільний крок відраховується як «slow-slow», тоді як існують складніші кроки, які відраховують «slow — quick-quick»[2].
Так само, як музичний ритм визначається чередуванням сильних і слабких тактів, рухи тіла часто залежать від чергування сильних і слабких скорочень м'язів[3]. Враховуючи це чергування рухів управо-вліво, вперед-назад, вгору-вниз, і враховуючи парну симетрію людського тіла, не дивно, що значна частина танцв і музики мають двійний чи четверний розмір. Однак, оскільки такі рухи потребують більше часу в одній фазі, ніж іншій, як більше часу треба, щоб підняти молоток, ніж щоб ударити, деякі танцювальні ритми природно потрапляють у трійний розмір[4]. Іноді, як у танцях балканських народів традиційні танці мають складніший ритм. Однак, складні танці, що складаються з фіксованої послідовності кроків, потребують для акомпанементу мелодій певної фіксованої тривалості.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/%D0%A2%D0%B5%D1%80%D0%BF%D1%81%D0%B8%D1%85%D0%BE%D1%80%D0%B0%2C_%D0%BC%D1%83%D0%B7%D0%B0_%D1%82%D0%B0%D0%BD%D1%86%D0%B0.jpg/220px-%D0%A2%D0%B5%D1%80%D0%BF%D1%81%D0%B8%D1%85%D0%BE%D1%80%D0%B0%2C_%D0%BC%D1%83%D0%B7%D0%B0_%D1%82%D0%B0%D0%BD%D1%86%D0%B0.jpg)
Танець споконвіку допомагав спілкуванню людей: весело проводити час з друзями, а молоді — знайомитися та зустрічатися: на сільських майданах, на балах, на вечірках, у клубах, на дансингах, дискотеках та в нічних клубах. Спілкуванню служать здебільшого парні танці, що виникли насамперед із цією метою.
Народні танці займають значне місце в культурі кожного народу й етносу земної кулі поряд із народною піснею та народними звичаями. Частково народні танці, наприклад, хороводи мають обрядовий характер.
Серед відомих українських народних танців гопак, метелиця, козачок, тропак вальс, полька, коломийка, аркан, роман та інші.
Серед народних танців інших народів світу можна відзначити такі як аркан, жок, жемжурка, класичні індійські танці, танець живота, зіка, краков'як, трепак, лезгинка, болеро, гальярда, фламенко.
Історичними танцями називають здебільшого європейські танці, популярні в певну епоху на балах знаті. Багато з цих танців виросли з народних, однак набрали вишуканого культурного стилю. Популярні історичні танці змінювалися з епохами. До них належать павана, гальярда, контрданс, менует, мазурка, полонез, кадриль та інші.
Балет — синкретичний вид сценічного мистецтва, вистава із цілісним сюжетом, в якій засобами танцю передаються почуття персонажів. Танець у балеті має свою особливу техніку, якій потрібно довго й змалечку навчатися. На основі балету в 20-му і 21-му столітті розвинулися нові форми, такі, як танц-модерн, сучасний балет, контемпорарі-денс. Мистецтво постановки балету та інших сценічних танців потребує спеціально навчених людей — хореографів, балетмейстрів.
Зазвичай, так само як опера, балет залежить від масштабного наративу. Рухи та жести використовуються для того, щоб відобразити особистість персонажів та тієї ролі, яку вони відіграють у сюжеті[5]. Ці театральні потреби вимагають довших, вільніших рухів, ніж у ненаративнивних стилях танцю. У 19-столітті, проте, виник білий балет, що дозволяє включення ритмічного танцю, а в 20-му столітті з нього розвинувся повністю безсюжетний балет[6]. Відомий приклад такого включення — танець лебедят у другій дії «Лебединого озера».
Балет розвинувся з придворних драматичних постановок 16-го та 17-го століття у Франції та Італії, і впродовж тривалого часу танцюристи виконнували танці, що виникли з форми музичних суїт[7], що використовували ритми танцю. В еру романтичного націоналізму така форма танцю була характерною.
Балет увійшов у моду в романтичну еру разом із великими оркестрами та музичними ідеями, що не відзначалися простотою ритму, та танцем, найважливішою рисою якого було створення драматичного ефекту. Для цього балет використовував те, що отримало назву «ритм і форма» рухів, які разом передавали характер. почуття і наміри[8], і тільки окремі сцени вимагали точної синхронізації кроків та музики, властивої іншим формам танцю. Як наслідок сучасні європейці, схоже зовсім не можуть осягнути ідею «примітивних танцювальних рухів»[9]. Ситуація почала змінюватися в 20 столітті з такими виставами як «Весна священна» Стравінського, в якій нова ритмічна мова збуджує первісні почуття первісного минулого[10].
Бальні танці — різновид танців із партнером, які танцюють як для задоволення на балах та вечірках, так і на танцювальних змаганнях.
До програми міжнародних спортивних змагань входять десять танців, розділених на дві програми — стандартну і латиноамериканську.
- Стандартна програма
- повільний вальс
- квікстеп (швидкий фокстрот)
- танго
- фокстрот
- віденський вальс
- Латиноамериканська програма
Свінгові танці увійшли в моду в 20-х роках 20 ст. разом із музикою в стилі свінг, однак своїм корінням вони завдячують танцям американців африканського походження, що танцювалися на плантаціях США ще в 19 ст. Помилково вважається, що для цих танців характерний високий темп та швидка робота ніг, насправді вони охоплюють майже усі музичні темпи. Так, блюз виконують у темп від 50 ударів на хвилину, а шег, бальбоа та лінді хоп іноді сягають темпу у 320 та більше ударів. У 1920-х роках з'явилися також різновиди, популярні серед білого населення Сполучених Штатів: чарлстон, бальбоа, іст-кост свінг. Тридцяті роки стали свідками буму лінді хопу, одного з найрізноманітніших танців. Він виконується під майже будь-яку за темпом свінгову музику, але слави набрав за швидке енергійне виконання та введення у малюнок танцю акробатичних елементів. Свінгових танцюристів називали в США джитербагерами (від jitter bug — жуки, що смикаються). Під впливом американського свінгу з початком рок-н-рольної ери в Європі склалися свої свінгові стилі танцю — бугі-вугі, джайв, акробатичний рок-н-рол. У сучасній Америці набув популярності вест-кост свінг.
Свінгові танці, наразі переживають другий період популярності, число любителів танцю перевищує кілька мільйонів. У масовій культурі свінгові танці часто ставляться як сценічні й використовуються в кіно та на телебаченні.
Латинська Америка дала світу свою особливу музичну й танцювальну культуру. Латиноамериканські танці ще з початку 20 ст. почали проникати в Європу й Північну Америку. Чимало з них у видозміненій формі увійшли до латиноамериканської програми бальних танців. Інші, хоча не кодифіковані, були й залишаються популярними на танцювальних майданчиках.
Аргентина дала світу танго. В самій країні танцюють аргентинське танго, відмінне за технікою й стилем від європейського танго, що розвинулося під його впливом, попри те, що обидва танці танцюються під одну музику.
Бразилія відома самбою — музичним стилем і танцем. Як і у випадку із танго, бразильська самба відрізняється за технікою виконання від кодифікованої бальної самби. В Бразилії виникло також танцювально-бойове мистецтво капоейра.
Велика кількість танців зародилася на Кубі, яка до революції була надзвичано популярним курортом для багатих американців, що шукали нових розваг. Румба і ча-ча-ча згодом були кодифіковані й стали частиною латиноамериканської програми бальних танців. Свого часу були популярними й інші танці кубинського походження: мамбо, сальса.
Домініканська Республіка — батьківщина бачата і меренге.
Національний танець Перу — Марінера.
Загальна назва вуличний танець обіймає всі стилі сучасного танцю, що розвинулися за межами танцювальних студій та шкіл: на вулицях, шкільних подвір'ях, у нічних клубах. Вуличні танці часто імпровізаційні та соціальні за своїм призначенням.
Серед стилів вуличного танцю
- Хастл
- спортивний хастл/диско-фокс/диско-свінг
- хастл фрістайл
- хастл джек-н-джилл
- шоу-хастл
- ледіс-хастл
- дабл-хастл
Ритуальні танці виконуються під час церемоній та ритуалів. Для них характерна строга форма, в якій кожен рух танцюриста має певне символічне значення. Прикладом ритуального танцю є новозеландська хака, яку популяризували у всьому світі новозеландські регбісти.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Dancing_girls_in_concert.jpg/400px-Dancing_girls_in_concert.jpg)
- Вільний танець
- танець модерн
- контемпорарі-денс
- контактна імпровізація
- буто
- Hip-Hop
- House[en]
- Trance
- Тектонік
- Strip-dance
- Go-Go
- Джампстайл
- Шафл
- DnB step
- Girls Style
- варс (модний у Польщі та Чехії в 1970-х)
- Бальні танці
- Лансієр
- Український танець
- Хореографія
- Балет
- еволюція: побутовий танець-примітив, фольклорний обряд, народні ігрища
- Танцювальне мистецтво Болгарії
- ↑ Theoi Project, Greek Mythology, Muses [1], Retrieved April 29, 2014
- ↑ Imperial Society of Teachers of Dancing, Ballroom Dancing, Teach Yourself Books, Hodder and Stoughton, 1977, p. 38
- ↑ Lincoln Kirstein, Dance, Dance Horizons Incorporated, New York, 1969, p.4
- ↑ Shawn, Ted, Dance We Must, 1946, Dennis Dobson Ltd., London, p.49
- ↑ Laban, Rudolf, The Mastery of Movement, MacDonald and Evans, London, 1960, p. 2
- ↑ Minden, Eliza Gaynor, The Ballet Companion: A Dancer's Guide, Simon and Schuster, 2007, p.92
- ↑ Thoinot Arbeau, Orchesography, trans. by Mary Stewart Evans, with notes by Julia Sutton, New York: Dover, 1967
- ↑ Laban, Rudolf, The Mastery of Movement, MacDonald and Evans, London, 1960, pp. 2,4 et passim
- ↑ Laban, Rudolf, The Mastery of Movement, MacDonald and Evans, London, 1960, p. 86
- ↑ Abigail Wagner, A Different Type of Rhythm, Lawrence University, Wisconsin
- Буковинський танець / М. А. Поморянський [та ін.]. — Чернівці: Букрек, 2007. — 232 с. — ISBN 978-966-399-068-2
- Вступ до філософії танцю: [монографія] / І. П. Печеранський, Д. Д. Базела. — Київ: КНУКіМ, 2017. — 123 с. — ISBN 966-602-232-8.
- Збірник українських народних танців / упоряд. П. Григор'єв. — Ню Йорк: Говерля, 1962. — 94 с.: іл.
- Історико-побутовий танець: навч.-метод. посіб. для студ. мистец. спец. вищ. навч. закл. / С. О. Васірук ; Прикарпат. нац. ун-т ім. Василя Стефаника. — Івано-Франківськ: Прикарпат. нац. ун-т ім. Василя Стефаника, 2012. — 183 с. : рис. — ISBN 978-966-640-346-2
- Contemporary dance.Теорія та методика викладання сучасного танцю. Теорія в ілюстраціях: навч.-метод. посіб. / Цемах Д. Г. — Кривий Ріг: Чернявський Д. О. [вид.], 2019. — 210, [1] с. : іл., табл. — ISBN 978-617-7553-90-7
- Народні танці Волині і Волинського Полісся / М. А. Полятикін. — Луцьк: Волинська обласна друкарня, 2008. — 102 с.: ноти, схеми. — ISBN 978-966-361-292-8
- Народні танці українців Карпат / Р. Гарасимчук ; НАН України, Ін-т народознав. — Львів: Ін-т народознавства НАНУ, 2008 . — ISBN 978-966-02-5087-1.
- Кн. 1 : Гуцульські танці / авт. вступ. ст.: Роман Кирчів, Степан Павлюк ; наук. ред. Роман Кирчів. — Львів, 2008. — 607 с. : іл. — ISBN 978-966-02-5088-8 (Кн. 1): Кн. 2 : Бойківські і лемківські танці / авт. вступ. ст.: Р. Кирчів, С. Павлюк ; наук. ред. Р. Кирчів. — Львів, 2008. — 320 с. : іл., ноти. — ISBN 978-966-02-5089-5 (Кн. 2)
- Хореографія: основи класичного танцю [Текст]: навч.-метод. посіб. / Ю. В. Гончаренко, О. А. Єрмакова. — Запоріжжя: ЗНУ, 2012. — 239 с. — ISBN 966-599-374-2.
- Спортивні танці: навч. посіб. / Т. П. Осадців. — Л. : ЗУКЦ, 2001. — 340 с.: іл. — ISBN 966-95980-1-X
- Сучасний танець. Основи теорії і практики: навч. посіб. / О. О. Бігус, О. О. Маншилін, Д. О. Кондратюк та ін. — Київ: Ліра-К, 2017. — 264 с. — ISBN 617-7320-77-6.
- Танець «модерн» ХХ ст.: витоки, стильова типологія, панорама історичної ходи, еволюція: монографія / М. М. Погребняк. — Полтава: ПНПУ ім. В. Г. Короленка, 2015. — 312 с. : іл. — ISBN 966-2538-42-7.
- Танці з Прикарпаття: навч. посіб. для студ. мистец. спец. вищ. навч. закл. / Б. В. Стасько. — 2-ге вид. — Івано-Франківськ: Плай, 2009. — 207 с.: рис., ноти. — ISBN 978-966-640-258-8
- Танець // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1966. — Т. 8, кн. XV : Літери Ст — Уц. — С. 1875-1877. — 1000 екз.
- Танець // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 458.
- Українські народні танці
- Українська Федерація Танцю
- Українські народні танцювальні пісні (слова, ноти)
![]() |
Вікіцитати містять висловлювання на тему: Танець |
![]() |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Танець |
- Юрій Юцевич. Музика: словник-довідник. — Тернопіль, 2003. — 404 с. — ISBN 966-7924-10-6. (html-пошук по словнику, djvu)