Еудженіо Кастеллотті
Еудженіо Кастеллотті | |
---|---|
![]() | |
Громадянство | ![]() |
Народився | 10 жовтня 1930 Лоді, Ломбардія, Королівство Італія |
Помер | 14 березня 1957 (26 років) Модена, Емілія-Романья, Італія |
Статистика в чемпіонатах світу з Формули-1 | |
Дебют | ![]() |
Остання гонка | ![]() |
Сезони | 3 (1955—1957) |
Команди | Лянча, Феррарі |
Гран-прі (старти) | 14 (14) |
Перемоги | 0 |
Подіуми | 3 |
Поули | 1 |
Найшвидші кола | 0 |
Очки | 19.5 |
Еудженіо Кастеллотті (італ. Eugenio Castellotti), (нар. 10 жовтня 1930, Лоді, Королівство Італія — пом. 14 березня 1957, Модена, Італія) — італійський автогонщик, пілот Формули-1.
Кастеллотті народився в Лоді, Італія. Він придбав Ferrari у віці двадцяти років в місцевого благодійника[1] і почав брати участь у гонках спортивних автомобілів у 1952 році.[2] Того року він виграв Гран-прі Португалії, був третім у Барі та другим у гонці Монако, яка проходила того року для спортивних автомобілів. У 1953 році він виграв 10 годин Мессіни і фінішував третім на Каррера Панамерікана в Мексиці.[1] У 1954 році він підписав контракт з Lancia і продовжив виступати на спортивних автомобілях, очікуючи автомобіля команди для Гран-Прі.[1] Зрештою він дебютував у Гран-прі в Буенос-Айресі 16 січня 1955 року за Lancia, але зіткнувся з проблемами боліда при вищих температурах і розбився.[1] Однак згодом він посів друге місце в Монако,[3] але в середині сезону команда об’єдналася з Ferrari, за яку Кастеллотті виступав до кінця своєї кар’єри. Він брав участь у 14 Гран-прі Формули-1, піднявшись на 3 подіуми та набравши загалом 19,5 очок. Він завоював поул-позицію з Lancia на Гран-прі Бельгії 1955 року, ставши наймолодшим пілотом, якому вдалося це зробити (у віці 24 роки, 7 місяців і 26 днів). Цей рекорд тримався 13 років до поул-позиції Жакі Ікса в 1968 році на Гран-прі Німеччини.
Він також брав участь у кількох нечемпіонатських гонках Формули-1. У березні 1956 року Кастеллотті виграв 12 годин Себрінга у партнерстві з Фанхіо.[1] Після цього тріумфу він виграв гонку Mille Miglia в Брешії та Гран-прі для спортивних автомобілів у Руані, Франція.[2] Ferrai Кастеллотті здобула перемогу з загальним чаом 2 години 10 хвилин 31,1 секунда.[4] Він також фінішував другим у гонці 1000 кілометрів Нюрбургрингу, знову в партнерстві з Фанхіо.[1]
Відомий своїми вишуканими манерами та дизайнерським одягом, Кастеллотті мав значну популярність в італійських ЗМІ завдяки своїм стосункам із балериною та актрисою Делією Скала. На момент його смерті Кастеллотті та Скала були офіційно заручені.[5]
Кастеллотті помер у віці 26 років під час приватних тестів Ferrari на автодромі Модена.[6] Кастеллотті тестував новий болід Ferrari для сезону 1957 року.[7] Він наїхав на підвищеу частину узбіччя в шикані і його викинуло з машини, його тіло відкинуло на 90 метрів. Автомобіль кілька разів перекинувся, перш ніж врізатися в бетонну трибуну. Інші люди не постраждали. За словами медиків, перелом черепа Кастеллотті став причиною його миттєвої смерті.[2] Існують припущення, що Кастеллотті пропустив зниження передачі перед входом у поворот, що й призвело до аварії.[8]
Кастеллотті вважався найкращим італійським гонщиком з часів Альберто Аскарі.[2] У 1958 році друг Кастеллотті Джузеппе Корсі заснував Scuderia Castellotti в Лоді, щоб вшанувати його пам'ять. Команда використовувала модифіковані 2,0-літрові двигуни Ferrari Tipo 553, збільшені до 2,5 літрів і перейменовані в "Castellotti", з написами "Eugenio" на кришках кулачкових валів. Автомобілі можна було легко відрізнити від інших Cooper T51 тим, що їхні вихлопи були встановлені зліва, тоді як усі інші двигуни, що використовувались в T51, мали вихлопи справа. У 1960 році команда брала участь у чотирьох змаганнях з італійськими гонщиками Джино Мунароном, Джорджіо Скарлатті та Джуліо Кабіанкою. Кабіанка набрав перші чемпіонські очки для команди, фінішувавши четвертим на Гран-прі Італії 1960 року. Команда розпалася в 1961 році після того, як Кабіанка розбився на тому самому автодромі, де потрапив в аварію Кастеллотті. Спадщина Кастеллотті була вшанована Club Auto Moto Storiche Castellotti в Лоді.[9]
Приклад | Опис |
---|---|
1 | Переможець |
2 | Друге місце |
3 | Третє місце |
5 | Фінішував у очковій зоні |
12 | Фінішував поза очковою зоною |
НКЛ | Фінішував, але не класифікований |
Схід | Не фінішував і не класифікований |
НКВ | Не кваліфікований |
НПКВ | Не передкваліфікований |
ДСК | Дискваліфікований |
ТТР | Брав участь тільки в тренуваннях |
тест | Тестер по п'ятницях (з 2003 року) |
НС | Брав участь у Гран-прі як бойовий пілот, але не стартував у гонці |
Т | Травмований чи хворий |
Викл | Виключений із протоколу |
Від | Відмова від участі |
НТР | Не брав участі в тренуваннях |
НПР | Не прибув на Гран-прі |
С | Гонка скасована |
Не брав участі | |
Жирний шрифт | Поул-позиція |
Курсив | Швидке коло |
Рік | Команда | Шасі | Двигун | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Місце | Очки |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1955 | Scuderia Lancia | Lancia D50 | Lancia DS50 2.5 V8 | АРГ Схід |
МОН 2 |
500 | БЕЛ Схід |
3 | 12 | ||||
Scuderia Ferrari | Ferrari 625 | Ferrari 107 2.5 L4 | ВЕЛ 6 |
||||||||||
Ferrari 555 | Ferrari 106 2.5 L4 | НІД 5 |
ІТА 3 |
||||||||||
1956 | Scuderia Ferrari | Lancia Ferrari D50 | Lancia Ferrari DS50 2.5 V8 | АРГ Схід |
МОН 4 |
500 | БЕЛ Схід |
ФРА 2 |
ВЕЛ 10 |
НІМ Схід |
ІТА 8 |
6 | 7.5 |
1957 | Scuderia Ferrari | Ferrari 801 | Lancia Ferrari DS50 2.5 V8 | АРГ Схід |
МОН | 500 | ФРА | ВЕЛ | НІМ | ПЕС | ІТА | НК | 0 |
Джерело:[10]
|
- ↑ а б в г д е Смолл, Стів (1994). The Guinness Complete Grand Prix Who's Who (англ) . Guinness World Records Ltd. с. 95. ISBN 9780851127026.
- ↑ а б в г Castellotti, Ace Italian Driver, Killed Testing New Racing Car, The New York Times, 15 травня 1957, с. 29
- ↑ Смолл, Стів (1994). The Guinness Complete Grand Prix Who's Who (англ) . Guinness World Records Ltd. с. 94. ISBN 9780851127026.
- ↑ Castellotti Auto First, The New York Times, 9 червня, 1956, с. 29.
- ↑ F1 | Eugenio Castellotti: Con le corse nel sangue. FormulaPassion.it (it-IT) . 2 січня 2013. Процитовано 9 квітня 2023.
- ↑ Latest Formula 1 Breaking News - Grandprix.com. www.grandprix.com. Процитовано 9 квітня 2023.
- ↑ Gizzi, Franco (2002). Memoirs of Enzo Ferrari's lieutenant. с. 58. ISBN 978-8879112581.
- ↑ Motorsport Memorial -. www.motorsportmemorial.org. Процитовано 9 квітня 2023.
- ↑ Presentazione|Scuderia Castellotti. www.scuderiacastellotti.com. Процитовано 9 квітня 2023.
- ↑ Small, Steve (1994). The Guinness Complete Grand Prix Who's Who. Guinness. с. 94—95. ISBN 0851127029.
![]() |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Еудженіо Кастеллотті |
|
- Народились 10 жовтня
- Народились 1930
- Уродженці Лоді
- Померли 14 березня
- Померли 1957
- Померли в Модені
- Пілоти Формули-1 за алфавітом
- Італійські пілоти Формули-1
- Італійські автогонщики
- Гонщики, які загинули під час заїздів
- Пілоти 24 годин Ле-Ману
- Пілоти Формули-1, що виступали за Ferrari
- Пілоти Формули-1, що виступали за Lancia