Провинција Изуми
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Provinces_of_Japan-Izumi.svg/220px-Provinces_of_Japan-Izumi.svg.png)
Изуми (јап. 和泉国) је једна од 66 историјских провинција Јапана, која је постојала од почетка 8. века (закон Таихо из 703. године) до Мејџи реформи у другој половини 19. века. Изуми се налазио на јужној обали острва Хоншу, у области Кансај.[1]
Царским декретом од 29. августа 1871. све постојеће провинције замењене су префектурама.[2]Територија провинције Ното одговара југозападном делу данашње префектуре Осака.[3][4]
Географија
[уреди | уреди извор]![Јапанске провинције од 712. до 1870. године.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/Japan_provinces_Serbian_lat.png/750px-Japan_provinces_Serbian_lat.png)
Изуми је био једна од такозваних Пет домаћих провинција Јапана (око престонице Кјото).[1] Изуми се граничио са провинцијама Сецу на северу, Кавачи на истоку и Кии на југу, док је на западу излазио на залив Осака у Унутрашњем мору.[5]
Историја
[уреди | уреди извор]Током периода Муромачи (1333-1573) провинција Изуми била је под управом гувернера (шуго) из породице Хосокава (рођака шогуна Ашикага), а престоница је била град Сакај, у то време један од главних центара међународне поморске трговине у Јапану. Приликом похода Ода Нобунаге на Кјото (1568) провинција Изуми се предала без борбе. Главни будистички манастир у провинцији био је Макиноодера (старо име Сефукуђи), у то време центар школе Шингон. По предању, манастир је основан још у 6. веку, и сам Кукаи (774-835), оснивач школе Шингон, учио је у њему. Пошто су се монаси тог манастира 1581. оружјем одупрли Нобунагиним сакупљачима пореза, манастир је распуштен и спаљен, а сва покретна имовина и поседи конфисковани (20. априла-10. маја 1581. по лунарном календару) [6]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б Hall, John Whitney (1988—1999). The Cambridge history of Japan (Volume 3). 耕造. 山村. Cambridge, UK: Cambridge University Press. стр. xviii. ISBN 0-521-22352-0. OCLC 17483588.
- ^ Hall, John Whitney (1988—1999). The Cambridge history of Japan (Volume 5). 耕造. 山村. Cambridge, UK: Cambridge University Press. стр. 633. ISBN 0-521-22352-0. OCLC 17483588.
- ^ Ōta, Gyūichi (2011). The chronicle of Lord Nobunaga. J. S. A. Elisonas, Jeroen Pieter Lamers. Leiden: Brill. стр. 3. ISBN 978-90-04-20456-0. OCLC 743693801.
- ^ Chaplin, Danny (2018). Sengoku Jidai. Nobunaga, Hideyoshi and Ieyasu: Three Unifiers of Japan. CreateSpace. стр. 7—31. ISBN 978-1983450204.
- ^ Hall, John Whitney (1988—1999). The Cambridge history of Japan (Volume 2). 耕造. 山村. Cambridge, UK: Cambridge University Press. стр. xxiv. ISBN 0-521-22352-0. OCLC 17483588.
- ^ Ōta, Gyūichi (2011). The chronicle of Lord Nobunaga. J. S. A. Elisonas, Jeroen Pieter Lamers. Leiden: Brill. стр. 399—402. ISBN 978-90-04-20456-0. OCLC 743693801.
Литература
[уреди | уреди извор]- Hall, John Whitney (1988—1999). The Cambridge history of Japan. 耕造. 山村. Cambridge, UK: Cambridge University Press. стр. XXIV. ISBN 0-521-22352-0. OCLC 17483588.
- Ōta, Gyūichi (2011). The chronicle of Lord Nobunaga. J. S. A. Elisonas, Jeroen Pieter Lamers. Leiden: Brill. стр. 3. ISBN 978-90-04-20456-0. OCLC 743693801.