Алекс Инглиш
Алекс Инглиш | |||
---|---|---|---|
![]() Инглиш 2019. | |||
Лични подаци | |||
Пуно име | Алекс Инглиш | ||
Датум рођења | 5. јануар 1954. | ||
Место рођења | Коламбија, Јужна Каролина, САД | ||
Држављанство | САД | ||
Висина | 2,01 м | ||
Информације о каријери | |||
Колеџ | Јужна Каролина (1972—1976) | ||
НБА драфт | 1976. / 23. пик, 2. рунда | ||
Одабрао: Милвоки бакси | |||
Проф. каријера | 1976—1992 | ||
Позиција | крило | ||
Бројеви | 33, 22, 2 | ||
Тренерска каријера | 2002—2013 | ||
Сениорска каријера | |||
Године | Клуб | ||
1976—1978 1978—1980 1980—1990 1990—1991 1991—1992 |
Милвоки бакси Индијана пејсерси Денвер нагетси Далас маверикси Наполи | ||
Статистика каријере у НБА | |||
Поени | 25.613 (21,5 по утакмици) | ||
Скокови | 6.538 (5,5 по утакмици) | ||
Асистенције | 4.351 (3,6 по утакмици) | ||
Статистика на баскетбалл-референце.цом | |||
Статистика на нба.цом | |||
Кошаркашка кућа славних као играч | |||
Кућа славних на колеџу уведен 2006. |
Алекс Инглиш (енгл. Alexander English; Коламбија, Јужна Каролина, 5. јануар 1954) је бивши амерички кошаркаш. Играо је на позицији крила.[1]
Родјен је у Коламбији, у америчкој савезној држави Јужној Каролини, а на колеџу је кошарку играо на Универзитету Јужна Каролина. Инглиш је у НБА лиги провео 15 сезона, у којима је просечно постизао 21,5 поена, 5,5 скокова и 3,6 асистенција по утакмици. Наступао је за укупно четири тима у НБА лиги. Један је од најзначајних играча који су играли за Денвер Нагетсе. На листи најбољих НБА стрелаца свих времена је 18, са укупно 25 613 постигнутих поена.[2]
Колеџ
[уреди | уреди извор]Уписао се 1972. године на Унивезитет Јужна Каролина, где је почео да се развија као играч. Наступао је за Јужну Каролине све до 1976. У првој години играња на унивезитету постизао је 14,6 поена, на другој 18,3 поена, у трећој 16, да би у четвртој години имао најбољу поентерску сезону, када је просечно постизао 22,6 поена. Сматра се за најуспешнијег кошаркаша који је играо за овај универзитет. Након што је завршио четврту сезону играјући на колеџу, Инглиш се пријавио за НБА драфт.[3]
Сениорска каријера
[уреди | уреди извор]Милвоки бакси
[уреди | уреди извор]Инглиша су 1976. године изабрали на драфту Милвоки Бакси у другој рунди, као 23. пика. Милвоки се налазио у фази опоравка, након што је 1975. Карим Абдул-Џабар, прва звезда тима са којим су 1971. године освојили шампионски прстен, напустио екипу. У прве две сезоне Инглиш није добијао много минута на терену, па је већину времена проводио на клупи. Постизао је 7,7 поена за 15,5 минута по утакмици.
Индијана пејсерси
[уреди | уреди извор]Као слободан играч, Инглиш је 1978. године изабрао да потпише уговор са Индијана Пејсерсима. Алекс је постизао 16 поена уз много већу минутажу, али је Индијана завршила сезону са 38 победа и 44 пораза, не успевајући да продју у плејоф. Већ следеће сезоне Пејсерси су Инглиша трејдовали у Денвер Нагетсе, у замену за Џорџа Мекгиниса.[4]
Денвер нагетси
[уреди | уреди извор]Након што је стигао у Денвер, Инглиш је почео да показује свој пун потенцијал и већ у првој сезони постиже просечно 21,3 поена, иако Нагетси пропуштају плејоф и наредне сезоне. Сезоне 1981-82. Нагетси улазе у плејоф, захваљући Инглишу, који је први пут изабран за и важним играчима Дејвидом Томпсоном и Деном Иселом. Ипак, изгубили су у првој рунди плејофа 1-2 од стране Финикс Санса. Следеће сезоне,када Алекс Инглиш постиже 28,4 поена по мечу, највише до тада, Денвер успева да продје прву рунду, управо победивши Финикс 2-1, али су посустају пред Сан Антонијем, који су победили 4-1. Током лета 1984. управа Нагетса доводи у тим Лафајета Левера из Портланд Трејлблејзерса, као појачање за наредну годину. I наредна сезона, 1983-1984, се завршава неуспехом, пошто је Денвер опет изгубио у првој рунди, овог пута од Јуте Џез.
Управо након овог неуспеха Денвер, па и сам Инглиш, постижу највеће успехе. Након одличне регуларне сезоне, где су имали 52 победе и 30 пораза, Нагетси коначно пролазе прву и другу рунду плејофа, али су поражени у пет утакмица у финалу Западне конференције од Лос Андјелес Лејкерса, који су били предводјени легендарним Меџиком Џонсоном. Иако Инглиш игра најбољу кошарку свога живота у сезони 1985-1986, када постиже рекорд каријере 29,8 поена по утакмици, Нагетси опет губе у првој или другој рунди плејофа. У овој сезони је Инглиш поставио и рекорд каријере, када је имао 54 поена против Хјустон Рокетса. Више поена од њега у историји Денвера је постигао само Дејвид Томпсон. Последњи пут када су се Нагетси борили за титулу лиге била је 1987-1988. сезона, када је Денвер победио у највише утакмица у сезони у ери Алекса Инглиша, 54 пута, али су опет у другој рунди изгубили 1-4 од Далас Маверикса, који су прошли даље. Након ове сезоне Нагетси су ишли низ брдо као екипа и Инглиш је 1990. године напустио тим.[5]
Залазак каријере
[уреди | уреди извор]Сада већ у позним кошаркашким годинама, Инглиш је последњу сезону у НБА лиги преовео у Даласу, где је имао улогу ветерана за младе играче. За Мавериксе је постизао по први пут у каријери испод 10 поена по мечу. Након 1990-1991. сезоне, отишао је у Европу, где је играо за Баскет Наполи из Италије, након чега се повукао из кошарке.[6]
Успеси
[уреди | уреди извор]Појединачни
[уреди | уреди извор]- Најбољи стрелац НБА (1): 1982/83.
- НБА Ол-стар меч (8): 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988.
- Идеални тим НБА — друга постава (3): 1981/82, 1982/83, 1985/86.
- Дрес број 2 повучен од стране Денвер нагетса
- Дрес број 22 повучен од стране Универзитета Јужна Каролина
- Члан кошаркашке Куће славних (1997)
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Алеx, Енглисх. „Нуггетс”. нба.цом. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ ЕСПН, спорт. „НБА Хисторy - поинтс леадерс”. еспн.цом. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ Алеx Енглисх, Цолор Аналyст. „Алеx Енглисх -аналyст”. сецспортс.цом. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ Енглисх, А. „12 Тхингс yоу маy нот кноw абоут Алеx Енглисх”. хоопсхyпе.цом. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ Енглисх, Алеx. „Легендс профиле:Алеx Енглисх”. нба.цом. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ АЛЕX. „Енглисх Статс”. баскетбалл-референце.цом. Архивирано из оригинала 20. 03. 2019. г. Приступљено 8. 4. 2019.