Socialdemokratas (Kaunas)
Kitos reikšmės – Socialdemokratas (reikšmės).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/lt/thumb/6/66/Socialdemokratas_LSDP_laikra%C5%A1tis_1919.jpg/200px-Socialdemokratas_LSDP_laikra%C5%A1tis_1919.jpg)
Socialdemokratas – savaitinis Lietuvos socialdemokratų laikraštis, ėjęs nuo 1919 m. rugsėjo 11 d. iki 1929 m. balandžio 25 d. ir nuo 1929 m. gruodžio 19 d. iki 1933 m. birželio 10 d. Kaune, Maironio g. 6-4.
Istorija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Nuo 1921 m. savaitraštis. Redaktorius ir beveik visų vedamųjų autorius Steponas Kairys, redagavo Jurgis Čiurlys, Jonas Dagys, Adomas Dagys, Eduardas Šukevičius, Kipras Bielinis, Jurgis Daukšys, Mečys Markauskas, Alfonsas Gučas. [1] Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo susilpnėjus partijos veiklai, sumažėjo ir laikraščio tiražas.
1927 m. buvo sudaryta redakcinė komisija: S. Kairys, J. Dagys ir Jonas Vilkaitis, kuri rinkosi kas savaitę ir aptardavo laikraščio klausimus. 1929 m. sausio 1 d. „Socialdemokratas“ turėjo prenumeratorių Kaune – 580, Šiaulių apskrityje – 112, Panevėžio – 68, Biržų – 52, Telšių – 29, Mažeikių – 20, Šakių – 20, Kėdainių – 18, Ukmergės – 16, Alytaus – 15, Marijampolės – 13, Rokiškio – 12, Raseinių – 7, Tauragės – 6, Seinų – 3. Tuo metu „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Rytas“ ėjo 2000 egz, „Tautos kelias“ – 4600, „Mūsų rytojus“ – 8000, „Ūkininkas“ – 5000 egz. tiražu.
Vietoje „Socialdemokrato“ 1929 m. gegužės 11 d. išėjo vienkartinis leidinys „Brėkšta“, nuo 1929 m. birželio 27 d. iki gruodžio 12 d. ėjo „Darbo balsas“, 1933 m. – „Lietuvos darbo balsas“. [2] Be redakcijos narių, aktyviausi autoriai buvo K. Bielinis, Dzidas Budrys, Peliksas Bugailiškis, Vincas Čepinskis, Liuda Purėnienė, Antanas Purėnas, Lazaris Epšteinas, Ona Leonaitė-Kairienė, Leonas Čereška, Jonas Markelis, Jonas Januškis, Antanas Žvironas ir kiti.
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 456 psl.
- ↑ Juozas Vilčinskas. Lietuvos socialdemokratija kovoje dėl krašto nepriklausomybės. London, 1985, p. 200-201