ponsi
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]ponsi (28)
- (kasvianatomia) se heteen osa, jossa pölytykseen tarvittava siitepöly muodostuu
- Ponnelta siitepöly takertuu kukassa vieraileviin pölyttäjähyönteisiin.
- (politiikka) eduskunnan lausuma, joka yleensä sisältää hallitukselle suunnatun toivomuksen ryhtyä johonkin toimenpiteeseen käsitellyssä asiassa
- kirveen varren takapää; miekan tai puukon ruotoon tarttuva osa, joka pitää kahvan paikallaan ja tasapainottaa miekkaa
- pienkanteleen kaareva peräosa, jonka päälle soittaja saattaa tukea kätensä
- (yl. vain partiivissa) pontevuus, ponnekkuus, paino, painokkuus, ryhti; rohkeus, uskallus
- Näe peto, jonka tähden käännyin; auta sen ohi mua, viisas kuulu! Multa se vapisuttaa poven ynnä ponnen. (Jumalainen näytelmä, suom. Eino Leino)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈponsi/
- tavutus: pon‧si
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | ponsi | ponnet |
genetiivi | ponnen | ponsien (pontten) |
partitiivi | pontta | ponsia |
akkusatiivi | ponsi; ponnen |
ponnet |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | ponnessa | ponsissa |
elatiivi | ponnesta | ponsista |
illatiivi | ponteen | ponsiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | ponnella | ponsilla |
ablatiivi | ponnelta | ponsilta |
allatiivi | ponnelle | ponsille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | pontena | ponsina |
translatiivi | ponneksi | ponsiksi |
abessiivi | ponnetta | ponsitta |
instruktiivi | – | ponsin |
komitatiivi | – | ponsine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | ponne- | |
vahva vartalo | ponte- | |
konsonantti- vartalo |
pont- |
Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]loppuponsi, ponsiehdotus, ponsilause, ponsilauselma