José Luis Campana
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/Jose_Luis_Campana_-_Vienna_2021.jpg/250px-Jose_Luis_Campana_-_Vienna_2021.jpg)
José Luis Campana (s. 24. elokuuta 1949 Buenos Aires) on argentiinalaissyntyinen säveltäjä, joka asettui pysyvästi Ranskaan vuonna 1979.[1][2][3]
Campana opiskeli sävellystä Jacobo Ficherin johdolla vuosina 1968–1975. Hän opiskeli lisäksi psykologiaa, jonka diplomilla Buenos Airesin yliopistosta vuonna 1974.[1] Campana sai vuonna 1979 Ranskan hallinnolta stipendin, jonka turvin hän saattoi sävellysopintonsa loppuun Pariisissa Ivo Malecin johdolla. Hän sai Pariisissa myös opetusta analyysissä Betsy Jolasilta sekä elektronisissa tekniikoissa Guy Reibeliltä ja Pierre Schaefferilta.[2] Campana osallistui muiden muassa Pierre Boulez'n, Brian Ferneyhoughin, Klaus Huberin, Karlheinz Stockhausenin ja Iannis Xenakiksen pitämille mestarikursseille.[3] Campana itse opetti vuosina 1980–1990-lukujen vaihteessa analyysiä ja nykymusiikin tulkintaa Pariisin konservatoriossa.[1][2] Hän oli mukana perustamassa 1990-luvun alkupuolella Université Paris-Sudissa Atelier de recherche, de création et d'enseignement de la musique actuellea (ARCEMA), jonka taiteellisena johtajana hän toimi vuoteen 2008.[2] Lisäksi Campana opetti Pariisin konservatoriossa työskentelemisen jälkeen Baskimaan musiikkikorkeakoulu Musikenessa. Hän on pitänyt mestarikursseja ja sävellysseminaareja sekä Euroopassa että Etelä-Amerikassa.[3]
Campana on osallistunut lukuisiin kansainvälisiin nykymusiikin festivaaleihin ja saanut teoksiaan säännöllisesti esitetyiksi konserteissa sekä radiossa eri maissa. Hän on saanut säveltäjänä monia palkintoja, kuten huhtikuussa 1990 Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musiquen (SACEM) myöntämän George Enescu -palkinnon tuotannostaan.[1] Campanan tuotantoon kuuluu musiikkia soolosoittimille[2], kamarimusiikkikokoonpanoille, orkesterille ja nauhalle.[1] Osa hänen teoksistaan on elektroakustisia. Teosten kustantajia ovat olleet Éditions Henri Lemoine, Salabert ja Éditions Gérard Billaudot.[3]
Teoksia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Vox Faucibus Haesit (1984)[3]
- Imago (1985)[3]
- Jousikvartetto nro 2 (1987)[3]
- Involtura Sonora (1989, sellolle ja fagotille)[2]
- Trajectoires 1 (1990, alttoviululle ja pianolle)[2]
- Trajectoires 2 (1992, alttoviululle ja pianolle)[2]
- Tangata in tre (1993–1994, sellolle)[2]
- Tangata IV (1994, sellolle ja pianolle)[2]
- Feelings / Once (1997)[3]
- Asì (2000)[3]
- Babel (2007)[3]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
|