Anarhism: erinevus redaktsioonide vahel
Luckas-bot (arutelu | kaastöö) P r2.7.1) (robot lisas: ia:Anarchismo |
P r2.6.5) (robot lisas: za:Fouzcwngfujcujyi |
||
216. rida: | 216. rida: | ||
[[ur:فوضیت]] |
[[ur:فوضیت]] |
||
[[ug:ئانارخىزم]] |
[[ug:ئانارخىزم]] |
||
[[za:Fouzcwngfujcujyi]] |
|||
[[vec:Anarchismo]] |
[[vec:Anarchismo]] |
||
[[fiu-vro:Anarkism]] |
[[fiu-vro:Anarkism]] |
Redaktsioon: 30. august 2011, kell 06:36
![]() | See artikkel vajab toimetamist. |
Valitsemisvormid |
---|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/ChicagoAnarchists.jpg/175px-ChicagoAnarchists.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Anarchy_symbol_neat.png/90px-Anarchy_symbol_neat.png)
Anarhism (kreeka keeles αναρχία, valitsuse või juhi puudumine; ajalooliselt: periood Ateena linnriigis, kui arhonte ei suudetud valida) on sotsiaal-filosoofiline õpetus anarhiast. Anarhia on vabadest isikutest koosnev võimuvaba ühiskond, kus sundus puudub üldse ja kus ühiskonnaliikmete vahelised suhted korraldatakse vabatahtlike tehingute abil.
Anarhism on teooria, mis näeb anarhias ühiskondlikku ideaali. Anarhia eitab mitte üksnes riiki, vaid ühes sellega ka igasugust enamuse valitsemist vähemuse üle, s.o. üldse igasugust kollektiivset võimu, igasugust ühiskondlikku normingut ja vähematki kõrgemalt poolt tulevat distsipliini. Anarhia on niiviisi täiesti praeguse kapitalistliku ühiskonna vastane, sest viimases valitseb sundus seaduste, kohtute, türmide, politsei ja sõjaväe näol.
Anarhismi filosoofiline alus on üksikisiku piiramatu vabaduse printsiip (François Rabelais: “Tee seda, mida tahad,”), sellest lähtuvalt individuaalkollektivism ja kosmism (termin pärineb Abba ja V. Gordinilt). Peaeesmärk on anarhia loomine, milleni oletatavasti viib – ning ajaloos varem on mõnikord ka viinud (Vasakkalda Ukrainas 1919-1921; Kataloonias 1936-1939) – otsene tegevus (action directe), mille teostajateks on anarhistid.
Anarhistlikud tendentsid on esinenud mitmes revolutsioonilises liikumises, nagu Wat Tyleri mässus 1381, anabaptistidel Saksamaal 16. sajandil jne.
Esimesi tähtsamaid a-i teoreetikuid oli William Godwin, kellele järgnesid Pierre-Joseph Proudhon, Max Stirner, Mihhail Bakunin, vürst Pjotr Kropotkin, Johann Joseph Most, Elisée Reclus, Benjamin Ricketson Tucker jt.
Teopropagandat pooldavad anarhistid on korraldanud rea atentaate (Prantsuse presidendi Sadi Carnot’ surmamine 24. juunil 1894; Hispaania peaministri Antonio Cánovas del Castillo tapmine 8. augustil 1897, Austria-Ungari keisrinna Elisabethi tapmine 10. septembril 1898, Itaalia kuninga Umberto I tapmine 29. juulil 1900, Ühendriikide presidendi William McKinley tapmine 6. septembril 1901 jne.).
Anarhismi liigitus
Tuntakse individualistlikku, kommunistlikku ja sündikalistlikku a.-i.
- Individualistlik anarhism ei tunnista mingit ühiselu normingut, ei ühtegi ülemust ega alamust, vaid ainult vabade indiviidide, s.o. vaba ühiskonna vabade üksikliikmete isiklikku tahtmist. „Mina, see on riik.”
- Kommunistlik anarhism ühendab kommunismi vaateid anarhistliku vabaduse ideega. Ta tahab kogu ühiskonda organiseerida väikeste sõltumatute vabakommuunide või nende kommuunide vabaliitude näol.
- Sündikalistlik anarhism arvab, et tuleviku ühiskonnakorra aluseks saab olla üksnes majanduslikkude ühingute üldliit, mis oleks moodustatud üksikute vabade töölissündikaatide (kutseühingute) alusel.
Anarhiste ja anarhismifilosoofe
- Ba Jin
- Mihhail Bakunin
- Charles Baudelaire (proudhonist)
- Marie Louise Berneri
- Alexander Berkman
- Gaetano Bresci
- Marco Camenisch
- Jeronimo Santo Caserio
- Lev Tšornõi
- Noam Chomsky
- Danilo Cremonese
- Leon Czolgosz
- Voltairine DeCleyre
- Gilles Deleuze
- Sam Dolgoff
- Buanaventura Durruti
- Maario Essa
- Sebastien Faure
- Paul Feyerabend
- William Godwin
- Emma Goldman
- Paul Goodman
- Max Harnoon
- Mother Jones (individualist)
- Pjotr Kropotkin
- Gustav Landauer
- Luigi Luccheni
- Leo Luks
- John Lydon (Johnny Rotten)
- Nestor Mahno
- Errico Malatesta
- Maniakkide Tänav
- Subcommandante Marcos (zapatist)
- Gregori Maximoff
- Louise Michel
- Federica Montseny
- Bruno O'Ya
- Lucy Parsons
- Anti Pathique
- Fernand Pelloutier
- Pierre-Joseph Proudhon
- Rudolph Rocker
- Nicola Sacco
- Max Stirner
- Roy Strider
- Carlo Tresca
- Tõnu Trubetsky
- Allan Vainola
- Bartolomeo Vanzetti
- Sid Vicious
- George Woodcock
- Emiliano Zapata
- John Zerzan
Kirjandus
- Paul Eltzbacher. Der Anarchismus, 1900
- Max Nettlau. Der Anarchismus von Proudhon zu Kropotkin, 1927
- Anarhistid ohustavad jälle ühiskondi. Võitleja, juuni 1972, nr. 6, lk. 7.
Vaata ka
- Anarhistliku kirjanduse loend
- Anarhofeminism
- Anarhofuturism
- Anarhokapitalism
- Anarho-skinheadid
- Anarhosündikalism
- Anarhism Eestis
- III Vene revolutsioon
- Postkapitalism
- Punamust
- Punk
- Rockerid