Anrep
Anrep on Vestfaalist pärit vana aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Ameerika Ühendriikides, Austraalias, Itaalias ja Kanadas.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/Anrepi_suguv%C3%B5sa_aadlivapp_%28Eestimaa%29.jpg/220px-Anrepi_suguv%C3%B5sa_aadlivapp_%28Eestimaa%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/Anrepi_suguv%C3%B5sa_aadlivapp_%28Liivimaa%29.jpg/220px-Anrepi_suguv%C3%B5sa_aadlivapp_%28Liivimaa%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Anrep-Elmpti_suguv%C3%B5sa_krahvivapp.jpg/220px-Anrep-Elmpti_suguv%C3%B5sa_krahvivapp.jpg)
Ajalugu
muudaPäritolu ja varasem ajalugu
muudaAnrepite põlvnemiskohaks loetakse Anreppenit, mis on tänapäeval Nordrhein-Westfaleni liidumaal asuv Delbrücki linna linnaosa. Sealt on pärit arvukalt samanimelisi põlisaadlisuguvõsasid, mille sugulust ei ole aga ürikuliselt võimalik tõendada. Liivimaal on suguvõsa kohta esimesi teateid 1470. aastast, mil Goswin Anrep (suri pärast 1501) sai Saksa Ordult läänivalduse; temaga algab ka suguvõsaliin.
Anrep-Elmpt
muudaVanast Reinimaa aadlisuguvõsast pärit kindralleitnant krahv Philipp von Elmpt (1763−1818) suri meessoost järeltulijateta. Tema pärijaks oli noorem tütar krahvinna Cäcilia Julie Philippine (1812−1892), kes naitus 1833. aastal Kärstna mõisniku Joseph Karl von Anrepiga (1796−1860). Viimane sai 1853. aasta 6. mail (vkj) Venemaa keisrilt krahvitiitli ja õiguse kanda perekonnanime Anrep-Elmpt. Liin kustus tema vanema poja krahv Reinhold Philipp Johann von Anrep-Elmptiga (1834−1888).[1]
Anrepid rüütelkonna matriklis
muuda10. jaanuaril 1635 sai Liivimaalt Sooru mõisast pärit Närke ja Värmlandi rügemendi leitnant ja hilisem sama rügemendi kapten, kortermeister ja ooberst Gustaf Anrep (1616–1666) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja introdutseeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda (nr 236).[2]
1745. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Eestimaa (nr 3) ja 1747. aastal Liivimaa (nr 8) rüütelkonda. [3] [4]
6. mail 1853 andis Vene keiser Nikolai I Kärstna mõisa harust pärit kindralleitnant Joseph von Anrepile (1796–1860) krahvinna Cecilie Julie Philippine von Elmptiga (1812–1892) abiellumisel krahvitiitli ja laiendatud vapi ning ta hakkas kandma perekonnanime Anrep-Elmpt.[5] See haru kanti lisaks Eestimaa (nr 4), Liivimaa (nr 8) ja ka Kuramaa (nr 315) rüütelkonda.
Suguvõsa liikmeid
muudaAnrep
muuda- Hermann Anrep (suri 1573), Ingliste ja Sausti mõisnik, Eestimaa maanõunik
- Reinhold Anrep (suri 1602), Rootsi feldmarssal, Eestimaa maanõunik, Ingliste ja Keava mõisnik
- Reinhold Anrep (suri 1614), Saaremaa maanõunik, Rootsiküla ja Pihtla mõisnik
- Reinhold von Anrep, Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor)
- Adolf Heinrich von Anrep (1717–1765), Liivimaa maamarssal, Kärstna mõisnik
- Friedrich Alexander Olof (1765−1834), Venemaa keisririigi sõjaväelane (mereväe kindralmajor)
- Johan Gabriel Anrep (1821–1907), nimekas Rootsi genealoog
Anrep-Elmpt
muuda- Krahv Joseph Carl von Anrep-Elmpt (1796–1860), ratsaväekindral, kindraladjutant, polgu-, brigaadi- ja diviisikomandör, vabamüürlane
Sugupuu
muudaAla haru
muudaLiivimaa kubermangu Helme kihelkonna Ala mõisa (Haus Assikas) haru.[6]
- Friedrich Wilhelm von Anrep (17..–1766), vene leitnant, Lokuta mõisaomanik Türi kihelkonnas
- Karoline Wilhelmine Friederike von Anrep (1757–1824), riigidaam ja Püha Katariina ordenidaam, kindralleitnant Reinhold von Anrepi (1760–1807) abikaasa.
- Friedrich Alexander Oloff von Anrep (1765–1834), Venemaa keiserlik mereväe laevastiku kindralmajor
- Konstantin Joseph von Anrep (1819–1852), Tallinnas sündinud titulaarnõunik
Vassili von Anrep (1852–1927) - Vassili von Anrep (1852–1927; ru), Venemaa arst, farmakoloog, kohtumeditsiini professor, Naiste Meditsiiniinstituudi direktor (1897–1899) Peterburis, salanõunik, III Riigiduuma liige
- Boris Anrep (1883–1969; en), kunstnik
- Gleb Anrep (1889–1955; pl), arst ja füsioloog
- John Anrep (sündinud 1923)
- John Roderick (sündinud 1948)
- Paul William (sündinud 1950)
- John Anrep (sündinud 1923)
- Vassili von Anrep (1852–1927; ru), Venemaa arst, farmakoloog, kohtumeditsiini professor, Naiste Meditsiiniinstituudi direktor (1897–1899) Peterburis, salanõunik, III Riigiduuma liige
- Konstantin Joseph von Anrep (1819–1852), Tallinnas sündinud titulaarnõunik
Kärstna liin
muuda- Reinhold von Anrep (1760–1807; ru), Vene kindralleitnant (Роман Карлович Анреп)
- Roman von Anrep (surn. 1830), Vene kindralmajor (Роман Романович Анреп)
- Krahv Joseph Carl von Anrep-Elmpt (1796–1860), ratsaväekindral. Temast põlvnes Anrep-Elmpti suguvõsa.
Anrep-Elmpt
muuda- Krahv Joseph Carl von Anrep-Elmpt (1796–1860), ratsaväekindral; abiellus krahvinna Cäcilia Julie Philippine von Elmptiga (1812−1892)
- Krahv Reinhold von Anrep-Elmpt (1834–1888), Vene sõjaväelane, kirjanik ja maadeavastaja
Anrepite suguvõsa vapp
muudaAnrepite vapikilbil on kujutatud kammi, mis väidetavalt oli mõeldud sõjaratsu kammimiseks; see oli viide Anrepite sõjaväeteenistusele. Suguvõsa Liivi- ja Eestimaa harude vappidel oli eripära: kui Liivimaal kasutatud vapil oli kilbil kujutatud kamm must, siis Eestimaal oli see sinine. Anrepite vapp on väga sarnane Delbrücki linna Anreppeni linnaosa siiani kasutusel oleva vapiga.
Anrepi suguvõsa mõisavaldused
muuda- Eestimaa:
- Kronobergi lään:
- Skärsjöhult (XVII sajandil)
- Liivimaa eesti distrikt:
- Aitsra (Adscher) (1552–1811), Ala (Assikas) (XVI sajand – 1811), Hummuli (Hummelshof) (1470 – pärast 1599), Koorküla (Korküll) (XVI sajand – pärast 1678), Kärstna (Kerstenhof) (1740–1919), Leebiku (Abenkat) (1738–1811), Lõve (Lauenhof) (1750–1919), Maaritsa (Neu-Rewold) (1859–1873), Murikatsi (Murrikatz) (1792–1919), Pahuvere (Willust) (1799–1806 pandi-, 1806–1877 pärusvaldus), Restu (Rösthof) (1827–1837 pandi-, 1837–1868 pärusvaldus), Roobe (Ropenhof) (kuni 1597, 1674–1675 ja 1752–1755), Suure-Rõngu (Schloß Ringen) (1875–1919), Sutlema (Sutlem) (kuni 1621), Taabri (Anrepshof) (XVI sajand), Tuhalaane (Tuhhalane) (olid 1731–51, rendivaldus), Vanamõisa (Althof) (1738–1811), Vana-Prangli (Alt-Wrangelsshof) (1859–1878), Vana-Puka (Alt-Bockenhof) (1798–1819, pandivaldus), Vorbuse (Forbushof) (oli 1601).
- Liivimaa läti distrikt:
- Saaremaa:
- Pihtla (XVII sajandil), Rootsiküla (alates 1603)
- Stockholmi lään:
- Glasberga
- Värmlandi lään:
- Munkfors
- Örebro lään:
- Åkerby (1611−1770ndad), Irvingsholm, Lekeberga (1645–1851)
Vaata ka
muudaViited
muuda- ↑ Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929, lk 2.
- ↑ Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ..., 1754, lk.318–319 (rootsi keeles)
- ↑ Aadlivapid Ajalooarhiivis: Anrep (sinise hobusekammiga vapp) Anrep (musta hobusekammiga vapp)
- ↑ Carl Arvid von Klingspor: Baltisches Wappenbuch. Wappen sämmtlicher, den Ritterschaften von Livland, Estland, Kurland und Oesel zugehöriger Adelsgeschlechter. Stockholm 1882, info, Liivimaa haru vapp, Eestimaa haru ja krahv Anrep-Elmptide vapid
- ↑ Aadlivapid Ajalooarhiivis: Joseph von Anrep-Elmpt
- ↑ Leonhard von Stryk: Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten. Dorpat: C. Mattiesen 1885, lk.358
Kirjandus
muuda- Anrep, Johan Gabriel. Svenska Adelns Ättar-Taflor. Första afdelningen. Stockholm: A. Norstedt & Söner, 1858. Lk 70-74 [1].
- Danmarks Adels Aarbog. 1884. Første Aargang. Kjøbenhavn: P. G. Philipsens Boghandel, 1884. Lk 30 [2].
- Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980).
- Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. I kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1925-1936 [3].
- Engelhardt, Robert. Zur Geschichte der Anreps auf Soor. − Baltische Familiengeschichtliche Mitteilungen. 1932. Lk 56–57.
- Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 644-646 [4].
- Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929. Lk 1-15 [5].
- Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935. Lk 652 [6].
- Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd VI. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1964. Lk 1-30.
- Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 97.
- Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Санктпетербургь: Печатано вь типо графии Эдуарда Веймара, 1856. Часть третья. Lk 74-77 [7].
- Лудмер, Яков Иванович. Княжеские, графские и баронские фамилии Прибалтийских губерний: материалы для родословных. Вып. 1. Графы Анреп-Эльмт – бароны фон дер Брюгген. Miitavi: 1902.
Pildid, videod ja helifailid Commonsis: Anrep |