cingle
Català
[modifica]- Pronúncia(i): oriental /ˈsiŋ.ɡɫə/, occidental /ˈsiŋ.ɡɫe/
- Homòfon: cingla
- Etimologia: Del llatí cingulu(m) («cinyell»), segle XI.
Nom
[modifica]cingle m. (plural cingles)
Sinònims
[modifica]Traduccions
[modifica]Verb
[modifica]cingle
- (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de cinglar.
- (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb cinglar.
- (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb cinglar.
- (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb cinglar.
Variants
[modifica]Miscel·lània
[modifica]- Síl·labes: cin·gle (2)
- Heterograma de 6 lletres (cegiln)
Vegeu també
[modifica]Categories:
- Derivats del llatí al català
- Mots en català documentats des del segle XI
- Substantius masculins en català
- Verbs en primera persona del singular del present d'indicatiu en català
- Verbs en primera persona del singular del present de subjuntiu en català
- Verbs en tercera persona del singular del present de subjuntiu en català
- Verbs en tercera persona del singular de l'imperatiu en català
- Mots en català de 2 síl·labes