Старогръцки език
Старогръцки език Ἀρχαία Ἑλληνική | |
Регион | източно средиземноморие |
---|---|
Мъртъв език | да (развит в средногръцки до IV век) |
Писменост | Гръцка азбука, Линеар Б |
Систематизация по Ethnologue | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | |
Кодове | |
ISO 639-2 | grc |
ISO 639-3 | grc |
![]() Разпространение на диалектите на старогръцкия език | |
Старогръцки език в Общомедия |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Beginning_Odyssey.svg/380px-Beginning_Odyssey.svg.png)
Старогръцкият език принадлежи на индоевропейското езиково семейство.[1] Възниква около XVI век пр.н.е. и не спира да се развива вече под названието новогръцки език. Старогръцкият не представлява друг език, а е просто форма на цялостния гръцки език, просъществувала в определен исторически отрязък и преминала в следващата, която е довела до обособяването на новогръцкия език, който е и официален за днешната гръцка държава. Старогръцкият език не е единен, а се дели на няколко диалекта, сред които са йонийски (остров Евбея, Цикладски острови), атически (полуостров Атика), тесалийски (Тесалия), дорийски (Лакония, Месения, Арголида, остров Крит и други), аркадо-кипърски диалект (Аркадия и остров Кипър) и т.н. северозападни диалекти (Епир, Фокида, Локрида, Ахея, Елида) и други.
Азбука
[редактиране | редактиране на кода]Азбуката е пренесена от Финикия около 820 г. пр.н.е. и се състои от 24 букви, както и 7 допълнителни, които са излезли от употреба.
Граматика
[редактиране | редактиране на кода]Езикът е падежен. Има 7 времена, 3 рода (мъжки, женски, среден), 6 наклонения, 3 склонения, 5 падежа (именителен, родителен, дателен, винителен, звателен). Примерни таблици за старогръцки
Диалекти
[редактиране | редактиране на кода]Старогръцкият език има 6 основни диалекта: йонийски, атически, тесалийски, дорийски, аркадо-кипърски, северозападен.
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]Вижте също
[редактиране | редактиране на кода]
|
|