Моаподібні
Моаподібні | |
---|---|
![]() | |
Моа (реконструкція), Auckland Museum, Нова Зеландія | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клас: | Птахи (Aves) |
Інфраклас: | Безкілеві (Palaeognathae) |
Клада: | Notopalaeognathae |
Ряд: | †Моаподібні (Dinornithiformes) Bonaparte, 1853 |
Родини | |
Різноманіття | |
7−8 родів | |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/01/OtagoMuseumMoa.jpg/200px-OtagoMuseumMoa.jpg)
Моаподібні (Dinornithiformes) — ряд вимерлих птахів.
Страусоподібні вимерлі птахи, які населяли обидва острови Нової Зеландії. Описано 9 видів, які об'єднують у 3 родини. Найбільш стародавні знахідки відносяться до міоцену (10−20 млн років).
Нерідко моа розглядають як родину Dinornithidae ряду Страусоподібні (Struthioniformes).
Тривалий час вважали, що моа, ймовірно, близькі до ряду ківіподібних. Результати аналізу ДНК у статті, опублікованій у 2005 р. показали, що моа дуже близькі до австралійських ему та казуарів[1]. Результати досліджень, опубліковані у 2010 р. свідчать, що найближчими сучасними родичами моа є тинаму[2].
- Ряд †Dinornithiformes — моаподібні
- Родина Dinornithidae — моєві
- Рід Dinornis — моа
- Dinornis novaezealandiae (Північний острів, Нова Зеландія)
- Dinornis robustus (Південний острів, Нова Зеландія)
- Рід Dinornis — моа
- Родина Emeidae
- Рід Anomalopteryx
- Anomalopteryx didiformis (Південний острів, Нова Зеландія)
- Рід Euryapteryx — широкодзьобий моа
- Euryapteryx curtus (Північний острів, Нова Зеландія) — моа широкодзьобий
- Рід Emeus
- Emeus crassus (Південний острів, Нова Зеландія)
- Рід Pachyornis
- Pachyornis australis (Південний острів, Нова Зеландія)
- Pachyornis geranoides (Північний острів, Нова Зеландія)
- Pachyornis elephantopus (Південний острів, Нова Зеландія)
- Рід Anomalopteryx
- Родина Megalapterygidae
- Рід Megalapteryx — південний моа
- Megalapteryx didinus (Південний острів, Нова Зеландія) — моа південний
- Рід Megalapteryx — південний моа
- Родина Dinornithidae — моєві
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Emeus_crassus.jpg/200px-Emeus_crassus.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ee/Dinornis_giganteus.jpg/200px-Dinornis_giganteus.jpg)
Висота дрібних видів близько 1 м, найбільшого Dinornis maximus H. − близько 3,1 м (ймовірна вага − 400 кг). Характерні широкий сплющений череп з коротким дзьобом, у частини видів прямим, в інших — з невеликим гачком на кінці. Грудина опукла, без слідів килю. Коракоїд та лопатка зливають, дуже малі, вони не утворюють суглобової западини для плеча. Скелет крила, ймовірно, повністю редукований. Таз широкий, дуже потужний. Цівка відносно коротка (зазвичай коротша стегна). Добре розвинені 3 спрямованих уперед пальці; задній палець малий та у частини видів редукований. Кільця трахеї стають кістковими. Оперення дуже подібне до оперення ему (виявлені окремі пера та уривки шкіри з пір'ям) як за забарвленням, так і за структурою пера: добре розвинутий додатковий стрижень, перо не має суцільного опахала.
Яйця відносно дрібні: найбільші з виявлених яєць були довжиною до 20−25 см та шириною 15−17 см та важили близько 2,5−3 кг (при подібних розмірах птахів яйця епіорнісів були приблизно у 4 рази більші).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Moa_footprints.jpg/200px-Moa_footprints.jpg)
Численні матеріали підтверджують, що не менше 10−13 видів жили у нашу еру. Про це свідчать залишки птахів (кістки, пір'я, яйця) на місцях стоянок мисливців-маорійців та в їхніх захованнях, а також часті згадування про цих птахів у легендах та переказах. Ймовірно, вимирання цих своєрідних великих нелітаючих птахів було головним чином пов'язане з прямим переслідуванням з боку людини. Більшість видів були винищені до середини XIV ст. (люди з'явилися у Новій Зеландії в IX−X ст.). На південному острові у глухих лісах останні моа, ймовірно, зустрічалися навіть у XVIII ст., а можливо і пізніше (рід Megalapteryx).
- ↑ Turvey, Samuel T.; Green, Owen R. and Holdaway, Richard N. (2005). Cortical growth marks reveal extended juvenile development in New Zealand moa. Nature. 435 (7044): 940—943. doi:10.1038/nature03635. PMID 15959513.
- ↑ Phillips, Matthew J.; Gibb Gillian C.; Crimp Elizabeth A. and Penny, David (2010). Tinamous and Moa Flock Together: Mitochondrial Genome Sequence Analysis Reveals Independent Losses of Flight among Ratites. Systematic Biology. 59 (1): 90—107. doi:10.1093/sysbio/syp079. PMID 20525622. Архів оригіналу за 1 лютого 2010. Процитовано Feb 01 2010.
- Карташев Н.Н. Систематика птиц. — М. : Высшая школа, 1974. — 362 с.
![]() |
Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |