Вілліброрд
Вілліброрд | |
---|---|
Народився | 658[1][2][3] Нортумбрія, Велика Британія |
Помер | 7 листопада 739 Ехтернах, Люксембург |
Поховання | St. Willibrord Basilikad |
Країна | Нортумбрія |
Національність | англи |
Діяльність | місіонер, католицький єпископ |
Вчителі | Ecgberht of Ripond і Вільфрід Йоркський |
Знання мов | англійська |
Посада | єпископ Утрехту |
Термін | 695—739 роки |
Попередник | посаду засновано |
Наступник | Вера |
Конфесія | католицтво |
Батько | Вілгілс |
Вілліброрд (англ. Willibrord, бл. 658 —7 листопада 739) — середньовічний бенедиктинський чернець, християнський місіонер, 1-й єпископ Утрехту в 695—739 роках. Відомий як «Апостол фризів». Святий римо-католицької церкви.
Життєпис
Походив зі шляхетського англського роду. Син аристократа Вілгілса з Нортумбрії. Народився близько 658 року. У віці 7 років Вілліброрда було віддано до бенедиктинського абатства Ріпон, під опіку Святого Вілфріда. Після настання повноліття Віллброрд стає ченцем.
У 20 років (близько 678 року) вирушив до абатства Ратмельсинги (тепер абатство Рат-Мелліфонт) в Ірландії, що на той час було одним з визначніших центрів богослов'я в Європі. Тут протягом 12 років удосконалював свою освіту під орудою Св. Егберта.
У 690 році увійшов до групи з 12 місіонерів, що вирушали проповідувати ідеї християнства в королівстві Фризія. В цей час точилася війна між фризьким королем-поганином Радбодом і Піпіном II, майордома Франкського королівства. Разом з іншими місіонерами Вілліброрд дійшов до Утрехта, на шляху проповідуючи та навчаючи християнства фризів.
Далі вирушив до Риму. Тут папа римський Сергій I офіційно надав доручення Вілліброрду проповідувати християнство серед фризів, а також призначив першим Утрехтським єпископом. По поверненню заснував у Фризії багато церков та монастир в Утрехті, що став його кафедрою. В Ехтернасі заснував абатство, що з часом набуло значного піднесення.
Між 710 та 714 роками здійснив місіонерську подорож до держави Онгенда, конунга данів, проте там не здобув значних успіхів через опір знаті. Тому повернувся до Фризії. У 714 році хрестив Піпіна, сина франкського майордома Карла Мартела.
У 716 році колишній король Радборд, користуючись боротьбою за владу в Франкському королівстві, відновив свою владу на Фризією. При цьому знищив безліч церков. Втім Вілліброрд та Утрехт уціліли. У 719 році після загибелі Радборда та встановлення влади Карла Мартела у Фризії відновлюється місіонерська діяльність Вілліброрда. Останній доклав чимало зусиль задля відновлення християнських громад та церков у Фризії.
Останні роки життя провів в Ехтернахі, де помер у 739 році.
Примітки
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #11863335X // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Біографічний Портал Нідерландів — 2009.
- ↑ Encyclopædia Universalis — Encyclopædia Britannica.
Джерела
- Franz Flaskamp: Die frühe Friesen- und Sachsenmission aus northumbrischer Sicht. Das Zeugnis des Beda. In: Archiv für Kulturgeschichte, Bd. 51 (1969), S. 183—209.
- D. Ó Cróinín, 'Rath Melsigi, Willibrord and the earliest Echternach manuscripts', Peritia 3 (1984), 17–49
- Paul Dräger (ed.), Alkuin, Vita sancti Willibrordi; Das Leben des heiligen Willibrord (Trier: Kliomedia, 2008)
|