Слобідсько-Українська губернія
Слобідсько-Українська губернія, Слобідська Україна — адміністративно-територіальна одиниця Російської імперії на території нинішньої України, яка була створена на місці ліквідованих 1765 р. московським урядом слобідських козацьких полків і існувала у 1765–1780 та 1797–1835 роках. У 1835 р. перейменована у Харківську губернію.
Слобідсько-Українська губернія | |
Герб | |
![]() | |
Дата створення / заснування | 1765 і 12 грудня 1796 |
---|---|
Країна |
![]() |
Столиця | Харків |
Замінений на | Харківська губернія |
На заміну | Слобідські козаки, Бєлгородська губернія і Харківське намісництво |
Час/дата припинення існування | 29 вересня 1780 і 5 грудня 1835 |
![]() | |
Категорія мап на Вікісховищі | d |
![]() |
Перша Слобідська Українська губернія (1765-1780)
ред.Слобідсько-Українська (Слободська) губернія — адміністративно-територіальна одиниця Російської імперії, яка існувала у 1765–1780 роках та охоплювала територію колишніх слобідських козачих полків за винятком Чугуївського повіту, який було передано до складу сусідньої Бєлгородської губернії.
Губернія була заснована 18 січня 1765 у наслідку скасування козачого устрою Слобожанщини. Губернським містом став Харків.
У склад губернії ввійшли всі 5 слобідських козачіх полків: Харківський полк, Охтирський полк, Ізюмський полк, Сумський полк та Острогозький полк. Губернія мала поділ на Харківську, Охтирську, Ізюмську, Острогозьку, Сумську провінції.
У 1779 створене Воронізьке намісництво, до складу якого відійшла Острогозька та частина Ізюмської провінції.
У 1780 Слобідсько-Українську губернію скасовано, замість неї створене Харківське намісництво. До намісництва ввійшла вся колишня губернія та частина скасованої у 1779 Бєлгородської губернії.
Друга Слобідська Українська губернія (1797-1835)
ред.Указом від 12 грудня 1796 року було вирішено відновити Слобідсько-Українську губернію у її колишніх межах. 1 травня 1797 року вийшов царський указ, яким передбачалося утворити губернію з 10-ти повітів. Хотмижський, Білопільський та Миропільський повіти були передані до Курської губернії. При цьому з Воронізької губернії передавались до Слобідсько-Української Біловодський (Старобільський), Куп'янський, Острогозький (включно з колишнім Калитвянським повітом), та часково Богучарський і Лівенський[ru] повіти.
Міста Валки, Краснокутськ, Золочів, Лебедин, Вовчанськ та Недригайлів стали безповітовими[1].
Чугуївський повіт було переформовано у Зміївський повіт.[2]
1802 року внаслідок нового розподілу губерній Олександра І Слобідсько-Українська губернія була утворена з 10-ти повітів, з яких 3 (Богучарський, Острогозький та Старобільський) мали відійти до Воронізької губернії, а у складі Слобідсько-Української губернії утворили (відновили) 3 повіти з центрами в заштатних містах Валках, Вовчанську та у Лебедині.
9 січня 1819 (чи 1824?) року до Слобідсько-Української губернії було повернено Старобільський повіт.[3][2]
У 1835 році Слобідсько-Українська губернія була перейменована на Харківську губернію.
Адміністративний поділ губернії
ред.Перша Слобідська Українська губернія (1765 - 1780)
ред.- Харківська провінція (Харків)
- Харківське комісарство (Харків)
- Валківське комісарство (Валки)
- Вільшанське комісарство (Вільшани)
- Вовчанське комісарство (Вовчанськ). Скасовано в 1773, територія в основному увійшла в Хотімлянське
- Липецьке комісарство (Липці)
- Мереф'янське комісарство (Мерефа)
- Хотімлянське комісарство (Хотімля)
- Сумська провінція (Суми)
- Охтирська провінція (Охтирка)
- Ізюмська провінція (Ізюм)
- Ізюмське комісарство (Ізюм). В кінці 1779 року частково передано до Воронізького намісництва (без Ізюма).
- Балаклійське комісарство (Балаклія)
- Печенізьке комісарство (Печеніги). В кінці 1779 року частково передано до Воронізького намісництва (без Печеніг).
- Купенське комісарство ( Купенск). В кінці 1779 року передано до Воронізького намісництва
- Сватівське комісарство ( Сватова Лучка). В кінці 1779 року передано до Воронізького намісництва
- Острогозька провінція (Острогозьк)
- Острогозьке комісарство (Острогозьк)
- Бірючське комісарство(Бірюч)
- Калитвянське комісарство (Калитва, створено в 1773)
- Міловатське комісарство (Мілова, створено в 1773)
- Осиновське комісарство (Осинове)
- Уривське комісарство (Урив)
Друга Слобідсько-Українська губернія (1797-1835)
ред.- Богодухівський повіт
- Богучарський повіт (у 1797 році передано з Воронізької губернії, у 1802 році відчужено до Воронізької губернії)
- Валківський повіт (у 1802 році повіт відновлено)
- Вовчанський повіт (у 1802 році повіт відновлено)
- Зміївський повіт (у 1797 році сформовано на базі Чугуївського повіту)
- Ізюмський повіт
- Куп'янський повіт (у 1797 році передано з Воронізької губернії)
- Лебединський повіт (у 1802 році повіт відновлено)
- Острогозький повіт (у 1797 році передано з Воронізької губернії, у 1802 році відчужено до Воронізької губернії)
- Охтирський повіт
- Старобільський повіт (у 1797 році передано з Воронізької губернії, у 1802 році відчужено до Воронізької губернії, у 1819 знову повернено до Слобідсько-Української губернії)
- Сумський повіт
- Харківський повіт
Керівництво губернії
ред.Губернатори
ред.П.І.Б. | Титул, чин, звання | Роки знаходження на посаді |
---|---|---|
Щербінін Євдоким Олексійович | генерал-майор (генерал-поручник) | 03.1765—06.1775
|
Норов Дмитро Автономович | генерал-майор (генерал-поручник) | 1775—1780
|
Намісництво | ||
Теплов Олексій Григорович | дійсний статський радник | 1797—1799
|
Сабуров Петро Федорович | дійсний статський радник | грудень 1799—1800
|
Неверов Кирило Іванович | дійсний статський радник | 15.07.1800—30.11.1800
|
Зільбергарниш Густав Карлович | дійсний статський радник | 30.11.1800—1802
|
Артаков Андрій Кіндратович | дійсний статський радник | 1802—11.1803
|
Бахтін Іван Іванович | дійсний статський радник | 11.1803—1814
|
Муратов Василь Гаврилович[ru] | дійсний статський радник | 17.05.1815—1827
|
Грибовський Михайло Кирилович | дійсний статський радник | 15.09.1827—10.1828
|
Каховський Михайло Іванович | дійсний статський радник | 12.03.1829—1833
|
Трубецькой Петро Іванович | князь, генерал-майор | 10.11.1833—1835
|
Губернські маршалки шляхти
ред.П.І.Б. | Титул, чин, звання | Роки знаходження на посаді |
---|---|---|
Хорват Дмитро Іванович | бригадир, дійсний статський радник | 1796—1798
|
Павлов Михайло Іванович | титулярний радник | 1798—1801
|
Донець-Захаржевський Василь Михайлович | майор | 1801—1807
|
Корсаков Олексій Іванович | генерал-майор | 1807—1810
|
Квітка Андрій Федорович | підполковник, статський радник | 1810—1825
|
Смирницький Микола Савич | надвірний радник | 1825—1828
|
Времев Олександр Миронович | підполковник | 1828—1831
|
Квітка Андрій Федорович | дійсний статський радник | 1831—1835
|
Віце-губернатори
ред.П.І.Б. | Титул, чин, звання | Роки знаходження на посаді |
---|---|---|
Шидловський Григорій Романович | колезький радник (статський радник) | 1796—07.09.1800
|
Пічугин | генерал-майор | 1800—1801
|
Картвелін Микола Михайлович | дійсний статський радник | 1801—1802
|
Наврозов Матвій Андрійович | колезький радник (статський радник) | 1802—1808
|
Муратов Василь Гаврилович[ru] | статський радник | 26.06.1809—17.05.1815
|
Гежелинський Григорій Федорович | колезький радник | 1815—1820
|
Донець-Захаржевський Дмитро Андрійович | колезький радник | 1823—1828
|
Паскевич Степан Федорович | статський радник | 1829—1831
|
Пестель Борис Іванович | статський радник | 1831—1835
|
Примітки
ред.- ↑ У літературі XVIII-XIX століття, «безповітові», відповідає пізнішому «заштатні»
- ↑ а б Ілляшевич Л.В. Короткий нарис історії харківської шляхти — Харків. тип. М. Зільберберга, Рибна №25.1885. —С.54 — 166 с., 32 с. прикладок (До друку дозволено. Київ. 28 березня 1885 року)
- ↑ Генеральная карта Слободской Украинской губ. Съ показаніемъ почтовыхъ и большихъ проъзжихъ дорогъ, станцій и разстоянія между оными верстъ — Ст. Петербургъ, 1829
Див. також
ред.Джерела
ред.- Маслійчук В. Л. Слобідсько-Українська губернія // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 630. — ISBN 978-966-00-1290-5.
- Малий словник історії України / відпов. ред. В. А. Смолій. — К. : Либідь, 1997. — 464 с. — ISBN 5-325-00781-5.
- Багалей Д. И. История города Харькова за 250 лет его существования. Т. 1. — Х., 1993.
Посилання
ред.- Слобідсько-Українська губернія // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2003. — Т. 5 : П — С. — 736 с. — ISBN 966-7492-05-2.