Селянин
Селя́ни — жителі сіл і сільських місцевостей, а також люди, чиїм джерелом існування є праця на землі, зайнятість в сільському господарстві; це більшість населення в будь-якому доіндустріальному суспільстві.[1][2] (див.: історичний суспільний стан, або прошарок — «Селянство»). Цей загальний термін описує людину, яка працює в сільському господарстві, і термін не фокусується на відносинах власності та господарювання.[3] Селянином може бути кріпак, вільниий землероб, колгоспник, працівник радгоспу або найманий працівник.[3] В Україні та Росії сімейні господарства в аграрному секторі називалися селянськими.[3] Щодо фермерів, то фермерське господарство в Україні почало розвиватися з 2-ї половини 1990-х років з частковим введенням приватної власності на землю.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/19._Ukr_selanyn.jpg/220px-19._Ukr_selanyn.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/04-09-12-Schaupfl%C3%BCgen-Fahrenwalde-RalfR-IMG_1232.jpg/220px-04-09-12-Schaupfl%C3%BCgen-Fahrenwalde-RalfR-IMG_1232.jpg)
Положення в суспільній ієрархії
ред.У середньовічній Європі селяни були розділені на два класи відповідно до їх особистого статусу: кріпаки (або іноді їх також зовуть раби) і вільні селяни. Селяни або мали право власності на землю (Безумовне право власності), або тримали землю в будь-якому з декількох форм землекористування (Володіння землею на засадах надання послуг власникові з її обробки).
Селяни, як правило, складають більшість сільськогосподарської робочої сили в доіндустріальному суспільстві. Більшість людей в середні століття були селянами.
Наприклад, в Угорщині на початок першої половини XVIII ст. абсолютна більшість населення перебувала в тій чи іншій формі залежності від світських і духовних феодалів або держави.[4] Такі категорії селян, як удворники, лібертіни, сабодаші користувалися земельними наділами, виконуючи натуральні та грошові повинності на користь землевласників і держави.[4] Желярі і таксалісти мали присадибне господарство без орної землі, за що також виконували різні повинності нерегламентовані законом.[4]
У 1920-х роках селяни становили 81,5% населення УРСР.[5]
Хоча «селянин» є вільним словом-додатком, однак в ринковій економіці (англ. market economy) прижився термін селянин-власник і часто використовується для опису традиційного сільського населення в країнах, де дрібними ділянками (англ. Smallholding) сільського господарства обробляють багато землі. Наприклад, основне виробництво картоплі в Україні зосереджено в домогосподарствах населення, і лише незначна частка виробництва припадає на фермерів.
Слово-додаток «селянин» використовується людьми як принизливе позначення, оскільки перші вважають себе:
- більш високого класу (як це були дворянство і духовенство, і на самому верху був монарх),
- та для людей з низьким рівнем доходу на цьому тлі.
- радянські люди відповідно до теорії класової боротьби,
- люди, які відкидають немарксистський аналіз селянства,
оскільки слово «селянин» походить від звичайного слова «селитись»(див. етимологію у статті Село).
У народному господарстві
ред.Наприклад, економіка Данії спирається на високотехнологічне сільське господарство (лісові виробничі площі, рослинництво і тваринництво), яке виробляє продукцію, достатню для забезпечення 15 млн осіб, що втричі перевищує кількість населення Данії, при тому, що у промисловості переважають дрібні і середні підприємства (без великих будівель комунізму), а в сільському господарстві — сімейна ферма.
Олександр Чаянов був одним з перших прихильників важливості розуміння селянської поведінки, стверджуючи, що селянська економіка (синонім: сільське господарство) не є чимось відмінним від фермерства, і селяни можуть і будуть працювати настільки тяжко, наскільки це їм необхідно для задоволення власних потреб, і коли не буде стимулу виходити за межі цих потреб — це може привезти до уповільнення і припинення бажання працювати, коли вони будуть задоволені.
Див. також
ред.Примітки
ред.- ↑ peasant, def. A.1.a. n. OED Online. March 2012. Oxford University Press. 28 May 2012
- ↑ Merrian-Webster online «peasant»
- ↑ а б в Макаренко Ю.П. Ідентифікація фермерських господарств за сутністю та розмірами. Вісник Полтавської державної аграрної академії. 2012. № 1. С. 143–147. (Стор.: 144)PDF
- ↑ а б в Тлущак Ю. М. Податковий апарат монархії Габсбургів у Закарпатті // Ученые записки Таврического национального университета им. В. И. Вернадского: серия «Юридические науки» — 2006 г. — Том 19 (58) № 2. ISSN 1606-3716
- ↑ Микола Лазарович Українське село в кривавих жорнах комунізму: прелюдія до геноциду / Науковий журнал Психологія і суспільство, 2011, № 1. ISSN 1810-2131
Література
ред.Вікіцитати містять висловлювання на тему: Селянин |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Селянин |
- Ганжа О. І. Українське селянство в період становлення тоталітарного режиму (1917 — 1927 рр.) / НАН України. Інститут історії України. — К., 2000. — 208 с.
- Історія українського селянства: навч.-метод. посіб. / Коріненко П. С. – Тернопіль : [Вид. відділ ТНПУ], 2014. – 296 с.
- Український Радянський Енциклопедичний Словник: в 3-х т. / Редкол.: …А. В. Кудрицький (відп. ред.) та ін.— 2-е вид.— К.: Голов. ред. УРЕ. 1987.— 736 с. Т. 3.: Портулак — Ь. С.187.
Посилання
ред.- Селяни // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Сєлѧнинъ // Словник староукраїнської мови XIV—XV ст.: У 2 т. / Укл.: Д. Г. Гринчишин та інш. — Т. 2: Н — Θ. — К.: «Наукова думка», 1978. — С. 336.
- Селянство // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2003. — Т. 5 : П — С. — 736 с. — ISBN 966-7492-05-2.
- Селяни // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1964. — Т. 7, кн. XIII : Літери Риз — Се. — С. 1712-1714. — 1000 екз.
- Т. І. Лазанська. Вільні хлібороби // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 560. — ISBN 966-00-0734-5.
- (відео) «Ми любимо фермерів» FarmOn Фонд — некомерційна організація, яка підтримує молодих канадських фермерів.
- (відео) «Селяни» Про селян Київщини у XVIII—XIX ст. Лекція Є.Чернецького у Меморіальному музеї-садибі І.С.Козловського.
Див. також
ред.
Це незавершена стаття з історії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Це незавершена стаття з соціології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |