Heidelbergs slottsruin
Heidelbergs slottsruin är beläget på Schlossberg söder om staden Heidelberg i Tyskland, en utlöpare av bergsmassivet Königstuhl. Slottet var säte för kurfurstarna av Pfalz.[1]
Slottet påbörjades under pfalzgreven Ludwig I (död 1231), men byggdes ut under kurfurstarna Ruprecht III (1398–1410), Otto Heinrich (1556–1559), Friedrich IV (1583–1610) och Friedrich V (1610–1621) till ett verkligt renässansslott.[1]
Under pfalziska tronföljdskriget förstördes slottet 1689 [2] och 1693 av fransmännen. Det återställdes delvis igen men härjades av en eldsvåda 1764.[1]
Bland dess byggnader märks den gotiska Ruprechtsbau, Ottheinrichsbau, påbörjad 1556 i rik, dekorativ renässans och den ståtliga, men med enklare ornamentik, Friedrichsbau 1604–1607 (restaurerad omkring 1900). I den sistnämnda byggnaden ligger det av kurfursten Karl Theodor 1751 uppbyggda stora vinfatet, som rymmer 221 726 liter.[1]
Slottsruinens röda färg beror på byggmaterialet av med fältspat blandat sandsten. Byggnaden står ungefär 80 meter över floden Neckar, på sluttningen av berget Königstuhl.
Slottskapellet Friedrichsbaukapelle[3] (Fredrikspalatsets kapell) är i användbart skick och hyrs liksom lokalerna Kungssalen, Fatkällaren och Ottheinrichsbau samt tre utomhusgårdar ut till bröllop och andra evenemang.[4]
Referenser
[redigera | redigera wikitext]- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia.
Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c d] Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 916.
- ^ ”Frankfurt den 23. Februarij”. Ordinarie Stockholmiske Posttijdender: s. 7. 11 mars 1689. https://tidningar.kb.se/2979645/1689-03-11/edition/145134/part/1/page/7/.
- ^ Die Burgstrasse
- ^ ”Schlösser Baden-Württemberg”. Arkiverad från originalet den 7 december 2011. https://web.archive.org/web/20111207160408/http://www.schloss-heidelberg.de/de/schloss-heidelberg/Mietbare-Raeume/270678.html. Läst 5 december 2011.
|