Historiografi
paraplybegrepp som hänvisar till a) alla historiska verk och b) studiet av historikers metoder för att utveckla historien
Historiografi är en term som i huvudsak betecknar den vetenskapliga analysen av historieforskningen och historieförmedlingen.
I Sverige har ett antal historiografiskt inriktade studier publicerats, inte minst i försök att analysera och karaktärisera den weibullska riktningen inom svensk historisk forskning.[1] Ett svenskt historiografiskt översiktsverk kom dock först 2016: Historieskrivningen i Sverige (redaktörer Gunnar Artéus och Klas Åmark).
Se även
redigeraLitteratur
redigera- E. Breisach, Historiography. Ancient, Medieval and Modern. Chicago 1968
- R. G. Collingwood, The Idea of History, Oxford 1946
- G.G. Iggers, The German Conception of History. The National Tradition of Historical Thoughts from Herder to the Present. Middletown 1968.
- B. E. Jensen, "Historiografi. Historikernes læremester? Reflektioner over et oløst problem" i Över gränser. Festskrift till Birgitta Odén. Lund 1987.
- Studien über die deutsche Geschichtswissenschaft. 1-2. Berlin 1963.65.
- Odén, Birgitta, Lauritz Weibull och forskarsamhället, Lund 1975
- Torstendahl, Rolf, Källkritik och vetenskapssyn i svensk historisk forskning 1820–1920, Uppsala 1964
Referenser
redigera- ^ Gunnar Artéus & Klas Åmark, red (2012). Historieskrivningen i Sverige (1. uppl). Studentlitteratur. sid. 107–134. ISBN 9789144070438. OCLC 811005022. https://www.worldcat.org/oclc/811005022