Alvar Aalto
Alvar Aalto | |
fínsky architekt a dizajnér | |
![]() | |
Dielo | |
---|---|
Významné stavby | Hala Finlandia, internát MIT |
Významný dizajn | Aaltova váza |
Ocenenia | |
Zlatá medaila RIBA Zlatá medaila AIA | |
Osobné informácie | |
Narodenie | 3. február 1898 |
Kuortane, Fínske veľkokniežatstvo, Ruská ríša | |
Úmrtie | 11. máj 1976 (78 rokov) |
Helsinki, Fínsko | |
Manželka | Aino Marsio Elissa Mäkiniemi |
Odkazy | |
Alvar Aalto na alvaraalto.fi | |
![]() (multimediálne súbory na commons) | |
Hugo Alvar Henrik Aalto (* 3. február 1898, Kuortane, Fínsko – † 11. máj 1976, Helsinki, Fínsko) bol fínsky architekt[1] a dizajnér, predstaviteľ neoklasicizmu a modernej architektúry, ktorý využíval tradície a prirodzený materiál. Okrem architektúry sa venoval dizajnu nábytku, textilu a skla. Jeho tvorba mala výrazný vplyv na modernú architektúru.[2] Považuje sa za priekopníka tzv. škandinávskeho nábytkárskeho štýlu.[1]
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/88/Villa_Mairea%2C_Noormarkku%2C_Finland.jpg/236px-Villa_Mairea%2C_Noormarkku%2C_Finland.jpg)
V rokoch 1927 až 1931 pôsobil v Turku. Spoločne s Erikom Bryggmanom navrhol dizajn pre oslavy 700. výročia mesta (Turku Fair). K ďalším jeho prácam z tohoto obdobia patrí knižnica vo Vyborgu (v tom čase fínskom Viipuri), budova novín Turun Sanomat a sanatórium v Paimio (1928).[3]
V roku 1931 sa presťahoval do Helsínk, kde sa o 4 roky neskôr stal spoluzakladateľom svetoznámej nábytkárskej firmy Artek. V tomto období navrhol napríklad pavilóny na svetových výstavách v Paríži a New Yorku, továreň na spracovanie celulózy v Sunile, vilu Mairea v Noormarkku a ďalšie.[3] Od roku 1940 žil v USA.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/41/Finlandia_Wiki.jpg/236px-Finlandia_Wiki.jpg)
Po 2.svetovej vojne pokračoval v tvorbe: Penzijný ústav z roku 1952, obytný dom na berlínskej výstave (1955), Maison Carre v Bazoches (Francúzsko, 1956) a ďalšie. Vrcholom jeho tvorivej aktivity bol návrh nového centra Helsínk a kongresové centrum Finlandia v Helsinkách (1973).[3]
Ďalšia architektonická tvorba
[upraviť | upraviť zdroj]- 1949 – Internát MIT
- operný dom v nemeckom Essene[2]
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ a b c Všeobecný encyklopedický slovník. Ed. Ivan Paulička. Zväzok A – F. Praha : Ottovo nakladatelství, 2005. 1039 s. ISBN 80-7181-618-3.
- ↑ a b MEHLING, F. N. (vydavateľ). Das moderne Handlexikon. Stuttgart, Hamburg, Mníchov : [s.n.], 1975. S. 9. (nemecky)
- ↑ a b c Aalto, Alvar. In: Encyclopaedia Beliana. 1. vyd. Bratislava : Encyklopedický ústav SAV; Veda, 1999. 696 s. ISBN 80-224-0554-X. Zväzok 1. (A – Belk), s. 15.
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Alvar Aalto
Externé odkazy
[upraviť | upraviť zdroj]- MICHL, Jan. Příběh vázy Savoy. Design: Alvar Aalto, 1936. Umění a řemesla, 1997, čís. 1, s. 57-59. Dostupné online.