Sforzovci
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Muzio_Attendolo_Sforza_%281369-1424%29.jpg/220px-Muzio_Attendolo_Sforza_%281369-1424%29.jpg)
Sforzovci boli popredným románskym rodom v renesančnom Taliansku. Ich vzostup sa začal získaním Milánskeho vojvodstva, po vymretí rodu Viscontiovcov v polovici 15. storočia a skončil smrťou posledného člena hlavnej vetvy rodu, Francesca II. Sforzu, v roku 1535.
História
[upraviť | upraviť zdroj]Rod založil Giacomo Attendolo (1369 – 1424), narodený v Cotignole pri Ravenne.
Tento kondotiér pochádzal z regiónu Emilia-Romagna a slúžil neapolským kráľom z Kapetovsko-anjouovskej dynastie. Kondotiér Alberico da Barbiano mu dal prezývku "Sforza", čo vo francúzštine znamená "Silný", pretože bol mužom nadaným v boji. Keď zomrel, Joanna II. neapolská chcela, aby jeho prezývka bola naďalej používaná aj pre jeho pokolenie.
Bol najznámejším z dynastie kondotiérov.
Erb a znak
[upraviť | upraviť zdroj]Raný erb Sforzovcov bol, ako to v stredoveku často bývalo, tzv. hovoriacim erbom. Na erbe je vyobrazený zlatý lev, držiaci zlatú olistenú dulu s azúrovým pozadím. Dula (v dialekte Romagna cotogno) bola odkazom na rodné mesto rodiny (Cotignola). Lev bol daný cisárom Robertom z Wittelsbachu v roku 1401.
Erb bol doplnený erbom, ktorý pripomínal epizódu zo života Francesca Sforzu, počas ktorej dostal od markíza z Ferrary jeden zo svojich prsteňov zdobených veľkým diamantom. Erb predstavoval bustu draka s hlavou starca, ktorý rukami drží diamantový prsteň, pričom jeho krídla sú zaťažené zlatými prsteňmi.
Milánska vetva prijala nový erb v rôznych podobách: štvrtený, čiastočne sfarbený, s cisárskymi prvkami, atď., aby tak preukázala svoju príslušnosť k Viscontiovcom, ktorí mali v rukách milánske panstvo pred Sforzovcami. Vo všeobecnosti prevzal mnohé prvky znaku Viscontiovcov, ako napríklad hrdličku, horiace slnko, súkno atď. Neskôr Sforzovci tento znak doplnili, najmä o ohnivé fľaše s vedrami vody.
-
Pôvodný erb Sforzovcov s levom a dulou, "jablkom cotogna", ktorý pripomína mesto Cotignola.
-
Erb milánskeho rodu Sforzovcov, štvrtený cisársky a Viscontiovcov.
-
Erby rodov Sforza a Visconti.
-
Viscontiho holubica v rukoväti Maximiliána Sforzu.
-
La razza, ohnivé slnko Viskontiovcov, ktoré prevzali Sforzovci.
-
Erb milánskeho rodu Sforzovcov orámovaný mottami bútľaviny a vedra.
Vetvy rodu
[upraviť | upraviť zdroj]Giacomo Muzio Attendolo mal mnoho legitímnych aj nelegitímnych detí, ktoré zdedili jeho dedičstvo. Osobitne vynikli traja z nich, z ktorých každý založil jednu z hlavných vetiev rodu:
- Bosio zdedil rodinné panstvo Cotignola a niekoľko ďalších lén po svojej prvej manželke Antónii Salimbeni. Stal sa tiež prvým grófom Santa Fiora z rodu Sforzovcov, keď sa v roku 1439 oženil s Cecíliou Aldobrandeschi, dedičkou tohto grófstva.
- Francesco, nemanželský syn z jeho vzťahu s Luciou Terzaniovou, sa stal milánskym vojvodom v roku 1450, po svadbe s Blanche Mariou Viscontiovou v roku 1441 – nemanželskou dcérou a jedinou dedičkou Filipa Márie Viscontiho.
- Alessandro, Francescov mladší brat, sa v roku 1444 stal pánom mesta Pesaro po tom, ako ho kúpil od Galeazza Malatestu.
-
Francesco Sforza
-
Galeazzo Maria Sforza
-
Jean Galeás Sforza
Grófi zo Santa Fiora
[upraviť | upraviť zdroj]Bola najstaršou legitímnou vetvou, hoci nie najmocnejšou. Svoje 'apogeum' dosiahla v 16. storočí, keď sa spojila s rodinou pápeža Pavla III. V tom čase do nej patrili traja kardináli: Guido Ascanio, Francesco a Federico (v nasledujúcom storočí), ako aj rytier Zlatého rúna Sforza Sforza. V 17. storočí pod tlakom mocných grófskych susedov, Mediciovcov, táto vetva upadla.
Medzi významné osoby z vetvy patria napríklad:
- Bosio I. (1410 – 1476), gróf zo Santa Fiora, gróf z Cotignola, pán z Castell'Arquato
- Bosio II. zo Santa Fiory, gróf zo Santa Fiora
- Sforza z Castell'Arquata, (1520 – 1575), markíz z Castell'Arquata, rytier Rádu zlatého rúna (1556)
Vojvodovia zo Segni
[upraviť | upraviť zdroj]Táto vetva vojvodov zo Santa Fiora nesie meno Sforza-Cesarini od svadby Federika Sforzu (1651 – 1712) a Livie Cesarini (zomrela 1712). Táto vetva existuje aj v 21. storočí.
Milánski vojvodovia
[upraviť | upraviť zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Ludovico_Sforza_by_G.A._de_Predis_%28Donatus_Grammatica%29_crop.jpg/220px-Ludovico_Sforza_by_G.A._de_Predis_%28Donatus_Grammatica%29_crop.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Three_lunettes_above_the_Last_Supper.jpg/220px-Three_lunettes_above_the_Last_Supper.jpg)
Nemanželský syn Muzia Attendola, Francesco Sforza (1401 – 1466), ktorý sa oženil s Blankou Máriou Viscontiovou, jedinou potomkyňou milánskeho vojvodu Filipa Maria Viscontiho, prevzal po jeho smrti a zániku Ambrózskej republiky (1447 – 1450) titul milánskeho vojvodu.
- František I. (1450 – 1466)
Ludovico Sforza (1452 – 1508), Ludovico il Moro, známy tým, že vzal do svojich služieb Leonarda da Vinciho, bol v roku 1500 porazený francúzskym vojskom Ľudovíta XII.
Po tom, ako boli Francúzi odrazení cisárskymi vojskami a Švajčiarmi, sa Maximilián Sforza, Ľudovikov syn, stal milánskym vojvodom. Ním zostal do návratu Francúzov a František I. ho neskôr uväznil.
Následná smrť Františka II. bez dediča viedla k návratu léna jeho vazalovi, cisárovi Karolovi V. Ten ho v roku 1540 prenechal svojmu vlastnému synovi, čím sa Miláno dostalo pod španielsku korunu.
Vladári z Pesara
[upraviť | upraviť zdroj]Medzi významné osoby z vetvy patrí napríklad:
- Alessandro Sforza (1409 – 1473), ďalší nemanželský syn Giacoma Attendola (známy ako Muzio Sforza) a mladší brat Francesca. Bol prvým vládcom mesta Pesaro.
Rodina sa pripojila k rodu Borgiovcov dohodnutým sobášom Lucrezie Borgiovej (1480 – 1519) s Giovannim Sforzom (nemanželským synom Costanza I. Sforzu).
Pozri aj
[upraviť | upraviť zdroj]- Gróf Carlo Sforza, vedúca morálna osobnosť talianskeho odporu proti fašizmu
- Ciriaco Sforza, švajčiarsky futbalista
Zdroj
[upraviť | upraviť zdroj]Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Famille Sforza na francúzskej Wikipédii.