ubegrensethet
Norsk
[rediger]Substantiv
[rediger]ubegrensethet m og f (bokmål), c (riksmål)
- tilstanden eller egenskapen å være ubegrenset
Etymologi
[rediger]Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett substantiv hankjønn) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
en ubegrensethet | ubegrensetheten | ubegrensetheter | ubegrensethetene | (bokmål/riksmål) |
ubegrensethet | ubegrensetheta | ubegrensetheter | ubegrensethetene | (bokmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |