orbital
Norsk
[rediger]Substantiv
[rediger]orbital m (bokmål/nynorsk), c (riksmål)
- (kjemi, fysikk) Områder rundt et atom eller et molekyl hvor det er stor sannsynlighet for å finne et elektron; hvor det kan være inntil to elektroner pr. orbital, og hvor elektronenes posisjon bestemmes av ulike energinivåer.
Etymologi
[rediger]Fra engelsk orbit («skall»), etter tidligere atommodeller hvor man antok at elektronene går i baner rundt atomkjernen i slike skall.
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett substantiv hankjønn) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
ein orbital | orbitalen | orbitalar | orbitalane | (nynorsk) |
en orbital | orbitalen | orbitaler | orbitalene | (bokmål/riksmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |
Oversettelser
[rediger]Områder rundt et atom eller et molekyl hvor det er stor sannsynlighet for at et elektron kan være
|