beretter
Norsk
Substantiv
beretter m (bokmål), c (riksmål)
Etymologi
Grammatikk
Bøyning (regelrett substantiv hannkjønn) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
beretter | beretteren | berettere | beretterne | (bokmål/riksmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |
Oversettelser
forteller
Verb
beretter (bokmål/riksmål)
- bøyningsform av berette
Dansk
Substantiv
beretter c