Giovanni Gronchi
Giovanni Gronchi (født 10. september 1887 i Pontedera i provinsen Pisa, død 17. oktober 1978 i Roma) var en italiensk kristendemokratisk politiker. Han var landets president fra 1955 til 1962.
Giovanni Gronchi | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Giovanni Gronchi 10. sep. 1887[1][2][3][4] ![]() Pontedera[5] | ||
Død | 17. okt. 1978[1][2][3][4]![]() Roma | ||
Beskjeftigelse | Politiker | ||
Akademisk grad | Laurea[6] | ||
Utdannet ved | Universitetet i Pisa Scuola Normale Superiore. Classe di Lettere e Filosofia (1905–1908) (akademisk grad: diploma di licenza della Scuola Normale Superiore)[7] | ||
Ektefelle | Carla Gronchi | ||
Parti | Democrazia Cristiana | ||
Nasjonalitet | Italia (1946–1978) Kongedømmet Italia (1887–1946) | ||
Utmerkelser | 7 oppføringer
Gullmedalje av den italienske fortjenstorden for kultur og kunst
Kristusordenen Storkors i særklasse av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (1956) Sølvmedalje for militær tapperhet Medaljen for militær tapperhet i bronse Æresridder av storkorset av Bath-ordenen (1958)[8] Storkors med kjede av Finlands hvite roses orden (1960)[9] | ||
Italias president | |||
11. mai 1955–11. mai 1962 | |||
Forgjenger | Luigi Einaudi | ||
Etterfølger | Antonio Segni | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Liv og virke
redigerBakgrunn
redigerGronchi ble medlem av den kristne bevegelsen som var grunnlagt av den katolske presten Romolo Murri i 1902.[trenger referanse]
Han tok sin første høyere grad i litteratur og filosofi ved Scuola Normale Superiore di Pisa.[trenger referanse] Mellom 1911 og 1915 virket som lærer i klassiske fag i flere byer (Parma, Massa di Carrara, Bergamo og Monza).
Han meldte seg så som frivillig til militærtjeneste under første verdenskrig.[trenger referanse]
Politikk
redigerGronchi deltok i 1919 i dannelsen av Partito Popolare Italiano (PPI).[10] Samme år ble han valgt til Deputertkammeret. Han var leder i den katolske fagforeningen Confederazione dei Lavoratori Cristiani.
I 1922 ble han statssekretær for handel og industri i Benito Mussolinis regjering, men i 1924 bestemte PPI seg for å bryte med Mussolini og Gronchi sto i spissen for opposisjonen mot fascistene.[11] Etter at Mussolini forbød opposisjonen og han i 1926 ble kastet ut av parlamentet, trakk Gronchi seg ut av det politiske liv og arbeidet som forretningsmann.[10]
Etter fascismen
redigerI 1944 ble Gronchi igjen politisk aktiv, blant annet som medlem av Comitato di Liberazione Nazionale og var til 1945 handels- og industriminister i Ivanoe Bonomis og Alcide De Gasperis regjeringer.[10] Han ble i 1946 valgt til den grunnlovgivende forsamling for det kristendemokratiske partiet Democrazia Cristiana. Han ble også valgt til parlamentet og ble i 1948 og 1953 valgt til president i Deputertkammeret.[10]
President
redigerI 1955 ble Gronchi valgt til Italias president.[10] Da han gikk av i 1962, fikk han som tidligere president sete i Senatet som livstidssenator.
Referanser
rediger- ^ a b Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Giovanni-Gronchi, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119185245, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000002645, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Гронки Джованни, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
- ^ storia.camera.it, besøkt 8. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
- ^ Elenco degli alunni della Scuola Normale Superiore di Pisa dal 1847 al 1970, side(r) 41[Hentet fra Wikidata]
- ^ web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, side(r) 497[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e «Giovanni Gronchi» Arkivert 28. mars 2012 hos Wayback Machine., biografi fra Italias presidentembete (italiensk).
- ^ «Giovanni Gronchi», Encyclopaedia Britannica Online.
Litteratur
rediger- Igino Giordani: Alcide De Gasperi il ricostruttore, Roma: Edizioni Cinque Lune, 1955.
- Giulio Andreotti: De Gasperi e il suo tempo, Milano: Mondadori, 1956.
- Indro Montanelli og Mario Cervi: L'Italia del Novecento, Rizzoli, 1998.
- S. Bertelli (red.): Scritti e discorsi su Giovanni Gronchi a vent'anni dalla morte (1998), Giardini, 2000.
- Nico Perrone: Il segno della DC, Bari: Dedalo Libri, 2002, ISBN 88-220-6253-1.
Eksterne lenker
rediger- (en) Giovanni Gronchi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- I presidenti emeriti. Giovanni Gronchi, Italias presidentembete (italiensk)