Varšavas sacelšanās
- Šis raksts ir par sacelšanos 1944. gadā. Par sacelšanos 1943. gadā skatīt rakstu Varšavas geto sacelšanās.
Varšavas sacelšanās | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Daļa no Otrā pasaules kara | |||||||
![]() Polijas Armia Krajowa pozīcijas sacelšanās 4. dienā | |||||||
| |||||||
Karotāji | |||||||
![]() * ![]() | |||||||
Komandieri un līderi | |||||||
![]() Tadeušs Pelčinskis Antonijs Čruščiels Kārols Ziemskis Edvards Pfeifels Leoplods Okulickis Jans Mazurkevičs Zigmunts Berlings Konstantīns Rokosovskis |
Valters Modelis Nikolass fon Vormans Rainers Stāhels Erihs fon dem Bahs-Celevskis Haincs Reinefarts Broņislavs Kaminskis Oskars Dirlevangers Petro Djačenko Roberts fon Greims | ||||||
Zaudējumi | |||||||
Poļu pretošanās kustība:15 200 nogalināti un pazuduši | Vācu armija:2 000-17 000 nogalināti un pazuduši |
Varšavas sacelšanās (poļu: powstanie warszawskie) bija pretošanās kustības Armia Krajowa neveiksmīgi centieni atbrīvot Polijas galvaspilsētu Varšavu no nacistiskās Vācijas Otrajā pasaules karā. Poļi centās atgūt kontroli pār pilsētu pirms to okupē Padomju armija. Sacelšanās ilga 63 dienas no 1944. gada augusta līdz oktobrim.[1]
Kad Padomju armija tuvojās Varšavai (1944. gada jūlija beigas), padomju varas iestādes, solot atbalstu, iedrošināja poļus pretoties vācu karaspēkam. Ģenerāļa Tadeuša Komorovska vadībā 50 tūkstoši cilvēku uzbruka salīdzinoši vājajiem vācu spēkiem 1. augustā, triju dienu laikā tika iegūta kontrole pār lielāko daļu pilsētas. Vācieši nosūtīja papildspēkus, uzbruka poļiem ar gaisa un artilērijas uzbrukumiem. Padomju armija, kuru pirmajās sacelšanās dienās aizturēja Vācijas uzbrukums, ieņēma Varšavas priekšpilsētu Prāgu, kur arī palika. PSRS valdība arī neatļāva rietumu Sabiedrotajiem izmantot padomju aviācijas bāzes palīdzības sniegšanā poļiem.
Bez Sabiedroto atbalsta Armia Krajowa sadalījās mazās vienībās un bija spiesta padoties 2. oktobrī. Komorovskis un viņa spēki tika sagūstīti, vēlāk vācieši sistemātiski deportēja atlikušos pilsētas iedzīvotājus un iznīcināja pilsētu. Pilsētas drupās turpināja slēpties daži simti (līdz diviem tūkstošiem) iedzīvotāju, ko vēlāk nodēvēja par Varšavas Robinsoniem Krūzo.
Lai arī precīzs upuru skaits nav zināms, tiek lēsts, ka mira ap 16 tūkstošiem Polijas pretošanās kustības pārstāvju, vēl 6 tūkstoši tika smagi ievainoti. Bojā gāja arī ap 150—200 tūkstoši Polijas civiliedzīvotāju. Tika nogalināti vai atzīti par pazudušiem vairāk nekā 8 tūkstoši vācu karavīru, vēl 9 tūkstoši tika ievainoti.
Atsauces
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Ārējās saites
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Varšavas sacelšanās.
- Encyclopædia Britannica raksts (angliski)
- Brockhaus Enzyklopädie raksts (vāciski)
- Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
- Encyclopædia Universalis raksts (franciski)
- Varšavas sacelšanās muzejs
![]() | Šis ar Poliju saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to. |
![]() | Šis ar vēsturi saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to. |
|