Spectralon
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/A_Spectralon_panel.jpg/200px-A_Spectralon_panel.jpg)
A spectralon egy fluorpolimer, mely a legnagyobb diffúz fényvisszaverő képességgel rendelkezik az összes ismert anyag között a spektrum ultraibolya, látható és a közeli infravörös tartományában.[1] Közel tökéletes Lambert-féle felület, és az optikai eszközök számára a legkülönbözőbb formákat lehet belőle kialakítani, mint például kalibrációs eszközöket, integráló gömböket, lézerek optikai pumpáinak üregeit.[1]
Jellemzői
[szerkesztés]A spectralon visszaverő képessége 400 és 1500 nm között >99%, 250 és 2500 nm között >95%.[1] A szürkeskála különböző fokozatainak elérése érdekében szénnel keverik. A felületi vagy felület alatti szennyezések a spektrális tartomány széleinél csökkentik a visszaverődést. A spectralon Lambert-féle felületként viselkedik 257 nm és 10 600 nm között, bár a közeli infravörös tartományon túl a visszaverő képesség csökken. 2800 nm-nél abszorpciót mutat, majd erősen abszorbeál (<20%-os visszaverődés) 5400 nm és 8000 nm között.[2]
A Lambert-féle tulajdonság az anyag felületi és közvetlenül a felület alatti szerkezetéből adódik. A porózus anyagszerkezetben többszörös visszaverődés jön létre a legfelső néhány tizedmilliméterben. A spectralon részben depolarizálja a visszavert fényt, de ez a hatás csökken nagyobb beeső szögeknél.[2] Bár a spectralon erősen víztaszító, a nem poláros oldószereket, zsírokat, olajokat könnyen abszorbeálja. A szennyeződéseket nehéz eltávolítani a felületéről, ezért tisztán kell tartani.
Az anyag felületi keménysége megfelel egy nagy sűrűségű polietilénnek, és 350 °C fokig termikusan stabil.[1] Az anyag nagy mértékben víztaszító. Az esetleges szennyeződésket vízsugár alatti dörzsöléssel lehet eltávolítani.[3] Sós víz nem változtatja meg az eredeti tulajdonságait.
Alkalmazás
[szerkesztés]Háromféle visszaverődési tulajdonsággal rendelkező spectralon van forgalomban: optikai, lézer-, és űralkalmazásokra. A lézeralkalmazásoknál a lézerfényt előállító üreg kivitelezésére használják. Űralkalmazásoknál távoli érzékelők felépítésének egyik anyaga. A spectralon optikai tulajdonsága miatt ideális referencia felület távérzékelésnél. Radiometrikus méréseknél és a számítógépes grafika területén terjed a spectralon alkalmazása.
A spectralon optikai tulajdonságát felhasználják a vegetáció fluoreszkálásának vizsgálatánál is, mellyel fel lehet térképezni a fotoszintézissel működő vegetációt (a Fraunhofer-féle vonalak alkalmazásával).[4] A spectralon lehetővé teszi a kibocsátott fény azon összetevőinek eltávolítását, melyek nem közvetlenül a felület tulajdonságaival, hanem annak geometriai jellemzőivel vannak összefüggésben. A spectralont a Labsphere vállalat (USA) gyártja 1986 óta.[5]
Irodalom
[szerkesztés]- Dr. Bergou János és tsai: Fénytan - Relativitáselmélet - Atomhéjfizika. (hely nélkül): Typotex Kiadó. 2003. ISBN 9789639542006
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Források
[szerkesztés]- ↑ a b c d (2007. november 10.) „Long-term calibration monitoring of Spectralon diffusers BRDF in the air-ultraviolet”. Applied Optics 46 (32), 7893. o. DOI:10.1364/AO.46.007892.
- ↑ a b Optical system design By Robert Edward Fischer, Biljana Tadic-Galeb, Paul R. Yoder - McGraw-Hill 2008 Page 534
- ↑ Archivált másolat. [2012. február 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 28.)
- ↑ Evain S, Flexas J, Moya I (2004). „A new instrument for passive remote sensing: 2. Measurement of leaf and canopy reflectance changes at 531 nm and their relationship with photosynthesis and chlorophyll fluorescence”. Remote Sensing of Environment 91 (2), 175–185. o. DOI:10.1016/j.rse.2004.03.012.
- ↑ Goldstein, Dennis H., et al.. Polarimetric characterization of Spectralon [archivált változat]. Air Force Research Laboratory, Munitions Directorate, 16. o.. AFRL-MN-EG-TR-2003-7013 (2003. February). Hozzáférés ideje: 2012. december 28. [archiválás ideje: 2012. szeptember 29.]
Fordítás
[szerkesztés]Ez a szócikk részben vagy egészben a Spectralon című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.