Orosz női kézilabda-válogatott
![]() | |||||
Orosz Kézilabda-szövetség | |||||
Adatok | |||||
Szövetség neve | Szojuza Handbolisztov Rosszija | ||||
Konföderáció | EHF (Európa) | ||||
Honlap | Hivatalos honlap | ||||
Szövetségi kapitány | ![]() | ||||
Csapatkapitány | Anna Szeny | ||||
Legtöbb válogatottság | Ljudmila Posztnova (212) | ||||
Legtöbb válogatott gól | Ljudmila Posztnova (722) | ||||
Csapatmezek | |||||
| |||||
Nemzetközi szereplések | |||||
Világbajnokság | |||||
| |||||
Európa-bajnokság | |||||
| |||||
Nyári olimpiai játékok | |||||
| |||||
Az infobox utoljára frissítve: 2021. december 16. |
Az orosz női kézilabda-válogatott Oroszország nemzeti csapata, amelyet a Orosz Kézilabda-szövetség irányít. 2001-ben, és 2005–2009 között egymás után háromszor világbajnok, valamint a 2016-os nyári olimpián aranyérmet szerzett. Európa-bajnokságon az eddig legjobb eredménye a 2006-ban és 2018-ban nyert ezüstérem.
A válogatott története
[szerkesztés]1993–1999: Instabilitás, az átalakulás évei
[szerkesztés]Az önálló orosz válogatott először 1993-ban, a Szovjetunió felbomlását követően jött létre és lépett pályára. Az 1992-es olimpián Egyesített Csapat néven bronzérmes lett a válogatott, majd az ezt követő nyolc évben nem tudta kiharcolni az ötkarikás játékokon való részvételt.[1]
Ebben az időszakban négy szövetségi kapitány irányította a csapatot, az egyetlen kiemelkedőnek mondható eredményt pedig az 1997-es világbajnokság negyedik helye jelentette. Az 1998-as Európa-bajnokságon csak kilencedik, míg az 1999-es világbajnokságon a tizenkettedik helyen zárt az orosz válogatott.[1]
1999–2009: Az aranykor
[szerkesztés]1999 végén Jevgenyij Trefilov vette át a nemzeti csapat irányítását és fiatalításba kezdett a válogatottnál, aminek első eredménye a 2000-es Európa-bajnokságon elért harmadik helyezés volt.[1]
A következő évi világbajnokságon a veterán Szvetlana Bogdanova mellett többnyire a fiatal tehetségekre építő orosz válogatott a tornán mind a kilenc mérkőzését megnyerve egészen a döntőig jutott, ott pedig a norvégokat győzte le 30–25 arányban.[2]
A sikerek mellett voltak a csapatnak gyengébb eredményei is, a 2002-es Európa-bajnokságon elért negyedik helyezést követően a következő évi világbajnokságon csak hetedik lett az együttes, így pedig nem sikerült kiharcolni az olimpiai kvalifikációt. A 2004-es Európa-bajnokságon negyedik lett a csapat, a bronzmérkőzésen a házigazda magyar válogatottól kapott ki 29–25 arányban. Ezek után kisebb meglepetésre a 2005-ben hazai pályán rendezett világbajnokságon újabb aranyérmet szerzett Trefilov együttese.[3]
A 2006-os Európa-bajnokságon Oroszország a döntőben veszített Norvégia ellen 27–24 arányban, hiába nyújtott kiemelkedő teljesítményt a mérkőzés során az All Star-csapatba is beválasztott Inna Szuszlina. Egy évvel később, a Franciaországban rendezett világbajnokságon újból a norvégokkal találkozott az orosz csapat, azonban ezúttal 29–24 arányban győzött, harmadik világbajnoki címét is megszerezve. Polina Vjahireva az All Star csapatba is bekerült a tornán nyújtott teljesítménye által, míg Szuszlina ez alkalommal is kimagaslóan védett a döntőben.[4] Egy évvel később, a pekingi olimpia döntőjében újra ez a két csapat találkozott, és ezúttal a norvégok győztek 34–27 arányban.
Az ötkarikás játékokat követően több meghatározó klasszis, így Anna Karejeva, Okszana Romenszkaja és Natalja Sipilova is visszavonult a kézilabdázástól,[5][6] ráadásul a 2008-as Európa-bajnokságot megelőzően több sérült játékos is hiányzott a csapatból, amely kilenc tornaújonccal vágott neki a kontinenstornának, ahol a harmadik helyen végeztek.[7]
A 2009-es világbajnokságon a csapat megszerezte negyedik aranyérmét is, miután az elődöntőben a norvégokat, a döntőben pedig Franciaországot győzték le (25–22).
2009–2013: Trefilov távozása után
[szerkesztés]A 2009-es világbajnokságot követően az orosz válogatott több világversenyen is csalódást keltő eredményeket ért el. A 2010-es Európa-bajnokságon hetedik, a 2011-es világbajnokságon hatodik lett, a 2012-es olimpián pedig a negyeddöntőben búcsúzott, míg a 2013-as világbajnokságra nem sikerült kvalifikálnia magát a csapatnak.[8]
2013–19: Trefilov visszatérése, az első olimpiai aranyérem
[szerkesztés]2013. szeptember 16-án újból Jevgenyij Trefilovot nevezték ki szövetségi kapitánynak.[9] Ugyan a 2014-es Európa-bajnokságon története legrosszabb eredményét elérve csak 14. lett a csapat, sikerült kijutniuk a 2015-ös világbajnokságra, miután a selejtezőben összesítésben jobbnak bizonyultak a németeknél. A vb-t az ötödik helyen zárták.[10]
Oroszország harmadik alkalommal kvalifikált az olimpiára, a 2016. március 18–20-án Asztrahánban rendezett kvalifikációs tornán keresztül. Az ötkarikás játékokon a csoportkörben minden ellenfelét legyőzte a csapat. A negyeddöntőben Angola volt az ellenfél, majd Norvégiát egy hosszabbításba torkolló elődöntőben győzte le az együttes. A döntőben Franciaország volt az ellenfél, Oroszország 22–19 arányban győzött és megszerezte története első olimpiai aranyérmét.[11][12]
A 2018-as Európa-bajnokságon Trefilov utoljára irányította a válogatottat, amely 2006 után először jutott be a kontinensbajnokság döntőjébe, ahol a házigazda Franciaországtól kapott ki 24–21-re.[13]
2019–: Ambros Martín érkezése, új éra kezdete
[szerkesztés]2019 augusztusában a spanyol Ambros Martín lett az új szövetségi kapitány, Trefilov pedig az Orosz Kézilabda Szövetség alelnökeként folytatta.[14] Oroszország harmadik lett a 2019-es világbajnokságon.
Részvételei a különböző világversenyeken
[szerkesztés]- 1996: Nem jutott ki
- 2000: Nem jutott ki
- 2004: Nem jutott ki
- 2008:
Ezüst
- 2012: 8. hely
- 2016:
Arany
- 2020:
Ezüst
Szövetségi kapitányok
[szerkesztés]- Szergej Avaneszov (1993–1994)
- Levon Akopjan (1995–1996)
- Igor Jeszkov (1997–1998)
- Alekszandr Taraszikov (1999)
- Jevgenyij Trefilov (2000–2012)
- Vitalij Krohin (2012–2013)[15]
- Jevgenyij Trefilov (2013–2019)[16]
- Ambros Martín (2019–2020)[17]
- Alekszej Alekszejev (2021)[18]
- Ljudmila Bodnyijeva (2021–)[19]
A 2020-as olimpiára nevezett keret
[szerkesztés]# | név | poszt | születési hely | jelenlegi klubja |
---|---|---|---|---|
1 | Anna Szedojkina | kapus | ![]() |
![]() |
2 | Polina Kuznyecova | balszélső | ![]() |
![]() |
8 | Anna Szeny | balátlövő | ![]() |
![]() |
13 | Anna Vjahireva | jobbátlövő | ![]() |
![]() |
17 | Vladlena Bobrovnyikova | balátlövő | ![]() |
![]() |
19 | Kszenyija Makejeva | beálló | ![]() |
![]() |
23 | Jelena Mihajlicsenko | balátlövő | ![]() |
![]() |
28 | Antonia Szkorobagatcsenko | |||
36 | Julija Manaharova | jobbszélső | ![]() | |
63 | Krisztyina Kozsokar | balszélső | ![]() | |
67 | Anasztaszija Illarionova | beálló | ![]() | |
77 | Jaroszlava Frolova | irányító | ![]() | |
88 | Viktorija Kalinyina | kapus | ![]() |
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b c Из того, что было (orosz nyelven). Sports.ru, 2000. december 18. [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Georgy Kudinov: Русские женщины умеют делать подарки (orosz nyelven). Sport-Express, 2001. december 18. [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Русский хоровод. Sport-Express, 2005. december 19. [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Natalya Kuzina: Какие же золотые у них руки!. Sovyetsky Sport, 2007. december 17. [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Vladimir Mozhatsev. „2008-09-04”, Sport-Express, 2008. szeptember 4. (Hozzáférés: 2016. augusztus 21.)
- ↑ Гандбол: Шипилова завершает карьеру. Sportbox.ru, 2008. szeptember 14. (Hozzáférés: 2016. augusztus 21.)
- ↑ Vladimir Mozhaytsev: В Македонии родилась новая сборная России (orosz nyelven). Sport-Express, 2008. december 15. [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Чемпионат мира впервые пройдёт без нас. Handball Federation of Russia. [2013. június 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Anastasia Bogdanova: Король Треф (orosz nyelven). Gazeta.ru, 2013. szeptember 16. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Borislav Golovin: Российские гандболистки попали в пятерку (orosz nyelven). Gazeta.ru, 2015. december 20. (Hozzáférés: 2016. augusztus 19.)
- ↑ Mikhail Chesalin: Ругай их, ругай! Как Россия вышла в финал Олимпиады. Championat.com, 2016. augusztus 19. [2016. december 11-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 21.)
- ↑ Российские гандболистки завоевали золото Олимпийских игр в Рио-де-Жанейро (orosz nyelven). Championat.com. [2016. december 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. augusztus 21.)
- ↑ Hárommal győzött és kontinensbajnok lett a francia válogatott!. Nemzeti Sport Online, 2018. december 16. (Hozzáférés: 2018. december 17.)
- ↑ “I'm not leaving handball”: Russian coach legend Trefilov moves up to federation vice-president role
- ↑ Női kézilabda: korábbi segítője lett Trefilov utódja. www.nemzetisport.hu (2012. október 11.) (Hozzáférés: 2021. szeptember 7.)
- ↑ Női kézilabda: ismét Trefilov irányítja az orosz válogatottat. www.nemzetisport.hu (2013. szeptember 17.) (Hozzáférés: 2021. szeptember 7.)
- ↑ Női kézilabda: Ambros Martín orosz kapitány lett. www.nemzetisport.hu (2019. augusztus 5.) (Hozzáférés: 2021. szeptember 7.)
- ↑ Női kézilabda: megvan Martín utódja az orosz válogatott élén. www.nemzetisport.hu (2021. február 8.) (Hozzáférés: 2021. szeptember 7.)
- ↑ Női kézi: először lesz női szövetségi kapitánya az orosz válogatottnak. www.nemzetisport.hu (2021. szeptember 20.) (Hozzáférés: 2021. szeptember 20.)