Brute force-támadás
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/Board300.jpg/260px-Board300.jpg)
Ára: 250000$
A brute force-támadás (szó szerint angol nyelven: „nyers erő”), más néven a teljes kipróbálás módszere, egy, a titkosító rendszerekkel szemben alkalmazott támadási mód, ami elvileg mindig eredményes.
Működése
[szerkesztés]Működésének lényege, hogy a rejtjelező rendszer ismeretében az összes lehetséges kulcsot kipróbálva határozza meg az alkalmazott kulcsot. Eredményességét csak a műszaki (informatikai) háttér és a rendelkezésre álló idő határozza meg. Gyors és nagy kapacitású hardverre (célhardverre) van szükség. A törési idő függ a lehetséges kulcsok számától, azaz a kulcs méretétől (hosszától) és bonyolultságától (választható karakterek száma). Nehézséget okoz, hogy a kipróbált kulcsról eldöntsük jó-e vagy rossz.
Lehetséges kulcsok száma = (karakterek száma)kulcs hossza
Védekezés
[szerkesztés]A kulcs gyakori cseréjével a támadót folyamatos kulcskeresésre kényszeríthetjük. Vagy könnyen készíthetünk olyan kulcsot, amely feltörése akár több évet is igénybe vesz, még ha a föld összes személyi számítógépe annak feltörésén dolgozna. Az ilyen titkosítást gyakorlatilag feltörhetetlennek hívjuk.
Példa
[szerkesztés]Egy 128 bites kulcs esetén 2128 kulcs lehetséges.
Ez hatalmas szám: 340 282 366 920 938 463 463 374 607 431 768 211 456.
Ha lenne egy eszköz ami le tudna ellenőrizni 1 trillió (1018) kulcsot 1 másodperc alatt, annak a gépnek is 10 billió (1013) évig tartana kipróbálni az összes kulcsot. Ez több mint az univerzum kora ami körülbelül 13,8 milliárd (1,38x1010) év.
Néhány fogalom
[szerkesztés]- Átlagos törési idő: a lehetséges kulcsok felének kipróbálása.
- Gyakorlatilag feltörhetetlen: ha irreális nagy számítógép kapacitás birtokában törhető fel
- Elméletileg feltörhetetlen: ha tetszőlegesen nagy számítógép kapacitás birtokában sem törhető
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Brute force attack című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
[szerkesztés]- Virasztó Tamás: Titkosítás és adatrejtés (NetAcademia Kft., 2004) ISBN 963-214-253-5