AEG
Ezt a szócikket át kellene olvasni, ellenőrizni a szöveg helyesírását és nyelvhelyességét, a tulajdonnevek átírását. Esetleges további megjegyzések a vitalapon. |
![]() |
Ez a szócikk vagy szakasz lektorálásra, tartalmi javításokra szorul. |
AEG Aktiengesellschaft | |
![]() | |
Típus | Részvénytársaság |
Alapítva | 1883 mint Deutsche Edison-Gesellschaft für angewandte Elektricität |
Megszűnt | Fúzió Daimler-Benz-cel |
Jogutód | Electrolux |
Székhely | 1883–1945: Berlin 1951–1996: Frankfurt am Main |
Vezetők | Ernst Stöckl (1996-ig) |
Alapító | Emil Rathenau |
Iparág | Elektrotechnika |
Tulajdonos | Electrolux |
Forma | Aktiengesellschaft |
Termékek | háztartási készülék |
Árbevétel | 2,5 Mrd. DM (1995) |
Alkalmazottak száma | 11.000 (1995)[1] |
Anyavállalata |
|
Leányvállalatai |
|
www.aeg.com Az AEG Aktiengesellschaft weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz AEG Aktiengesellschaft témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Az AEG Aktiengesellschaft[2] egyike volt a világ legnagyobb elektrotechnikai vállalatainak. A céget 1883-ban alapították Berlinben mint Deutsche Edison-Gesellschaft für angewandte Elektricität (Német-Edison-Vállalat az elektromosság alkalmazására) és néhány évvel később a Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft AG[3] cégnéven bevezetett olyan termékeket az elektromos energiatechnikai termékeken kívül, mint az elektromos háztartási gépek, elektromos épületfűtő berendezéseket, villamosokat, villamos- és gőzmozdonyokat, valamint a NAG leányvállalatában gépjárműmotorokat és így tovább.
Az AEG 1982-ben kénytelen volt csődöt jelenteni[4] és 1985-ben megvásárolta a Daimler-Benz AG. Végül 1996-ban fuzionált a Daimler-Benz leányvállalatával, és struktúráját tekintve a következő időkben Németország második legnagyobb elektromos csoportja (a Siemens után) és elkülönül minden megosztottság. Ma a AEG márka a svéd Electroluxé, és számos cégnek adják licenszbe az AEG márkanevet a „Electrolux Global Brand Licensing” licencek használatáról szóló szerződés alapján.[5][6]
Az AEG vezérigazgatói
[szerkesztés]Igazgató | -tól | -ig |
---|---|---|
Emil Rathenau | 1887 | 1915 |
Felix Deutsch | 1915 | 1928 |
Hermann Bücher | 1928 | 1946. január |
Walther Bernhard | 1946. január | 1947. május |
Friedrich Spennrath | 1947. május | 1955. december |
Hans C. Boden | 1956. január | 1961. február |
Hugo Bäurle (1912–1962) |
1961. március | 1962. január |
Hans C. Boden | 1962. február | 1962. szeptember |
Hans Heyne | 1962. október | 1964. december |
Berthold Gamer (1914–1966) |
1965. január | 1965. december |
Hans Bühler (1903–1997) |
1966. január | 1970. június |
Hans Groebe | 1970. június | 1976. július |
Walter Cipa (*1928) |
1976. július | 1980. január |
Heinz Dürr | 1980. február | 1990. december |
Ernst Georg Stöckl | 1991. január | 1996. szeptember |
Termékek
[szerkesztés]Autógyártás
[szerkesztés]Irodatechnika
[szerkesztés]-
Zeigerschreibmaschine AEG Mignon (um 1930)
-
Műhelyóra(1910 körül) néhány darab a gyártmánysorukból, tervező: Peter Behrens
Energiatechnika
[szerkesztés]-
Magasfeszültségű kapcsoló (1970)
Repülőgépgyártás
[szerkesztés]Háztartási gépek és világítástechnika
[szerkesztés]-
Ipari világítótest
tervező: Peter Behrens -
Vízmelegítő kanna (1909 körül)
tervező: Peter Behrens -
Kávéfőző (Perkolator)
-
AEG-Elektromos tűzhely Carnifix
-
Wigomat-Kávéfőző, vertrieben az AEG-től
-
AEG Öko-Lavamat, kinyitva
-
AEG Vízmelegítő Thermofix K
Rádió- és hangtechnika
[szerkesztés]-
„Telefunken“ -Tonbandgerät 3000hifi (1973)
-
Autotelefon AEG Telecar
Vasúti járművek
[szerkesztés]Mint a Studiengesellschaft für Elektrische Schnellbahnen alapító tagja az AEG és a Siemens & Halske már 1899 óta felelős volt a villamos vontatási és gyorsvasút vasúti kocsik fejlesztéséért. A csúcspont az volt a Königlich Preußischen Militär-Eisenbahn tesztpályáján Marienfelde és Zossen között 1903 október 28-án az AEG váltóáramú villamos motorkocsija 210 km/h vasúti jármű sebességrekordot állított fel , mely több mint 30 évig élt.
Miután 1911-ben a Preußischen ES 2 elkészítette az AEG a 20. században befejezte a fejlesztés és számos villamos mozdonyhoz gyártott elektromos részt Németországban. Ezen felül számos gőzmozdony készült az AEG gyáraiban. 1931-ben az AEG-től átveszi a mozdonygyártást a berlini Borsig és átkerül az egész mozdonygyártás a hennigsdorfi gyárba (a Borsig Lokomotiv-Werke GmbH leányvállalata). Ehhez jött még 1936-ban a Wildau-i gyár. A háború után, 1948-tól, az akkor már NDK-hoz tartozó hennigsdorfi gyár VEB Lokomotivbau Elektrotechnische Werke „Hans Beimler“ Hennigsdorf (LEW), a wildaui gyár pedig„LOWA-Lokomotivbau Wildau VEB“. Az 1954-ig még továbbra is folyó kis számú gőzmozdonygyártás mellett ott számos villamos mozdonyt gyártottak a keletnémet Reichsbahnnak és külföldnek.
-
AEG-villamos
-
E 60 10
-
AEG-mozdony Dél-Afrikában
-
AEG-kísérleti vontató 182 001
-
M-Bahn Nürnbergi múzeumban
Filmvetítők
[szerkesztés]Az AEG hosszú időn át gyártott filmvetítőgépeket[7]
- Stillstandsmaschine 1919 Projektor 35 mm
- Theatermaschine 1920 Projektor 35 mm
- Triumphator I–III 1924–1935 Projektor 35 mm ACR 0710
- Successor (Lehrmeister) 1925–1935 Projektor 35 mm
- Kofferkino 1927 encased Projektor 35 mm
- Lehrmeister 1929 Projektor 35 mm ACR 0709 (Leitz)
- Mechau Modell 4 1929–1934 Projektor 35 mm
- Euro K 1938–1942 Projektor 35 mm
- Euro M 1936 Projektor 35 mm
- Euro G 1938 Projektor 35 mm, Interlock-Version (G-MB)
- Euro M2 1939–1944 Projektor 35 mm
Fordítás
[szerkesztés]Ez a szócikk részben vagy egészben az AEG című német Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Wirtschaft: AEG: abgemagerte Elektro-Gesellschaft. Archiválva 2015. szeptember 24-i dátummal a Wayback Machine-ben auf: focus.de, 6. November 1995.
- ↑ Eintragung 14.11.1984: Hessen AG FFM: HRB 25000: AEG Aktiengesellschaft, Frankfurt am Main (Historie 1. AEG-TELEFUNKEN AKTIENGESELLSCHAFT); Löschdatum: 14.11.1984: Hessen AG FFM: HRB 8060: AEG-TELEFUNKEN AKTIENGESELLSCHAFT, Berlin und Frankfurt am Main
- ↑ Schreibweise mit c siehe: - AEG-Teilschuldverschreibung von 1962 Archiválva 2015. szeptember 12-i dátummal a Wayback Machine-ben
- ↑ „Auch Riesen können sterben“ von Richard Gaul bei Zeit.de: „die größte Insolvenz der Nachkriegszeit“.
- ↑ www.aeg.com. [2012. november 30-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 29.)
- ↑ Angabe im Register des Deutschen Patent und Markenamts.
- ↑ Kurt Enz: 100 Jahre Deutsche Filmprojektoren. Manuskriptdruck. Berlin 1996, S. 14ff.
Irodalom
[szerkesztés]- Peter Strunk: Die AEG. Aufstieg und Niedergang einer Industrielegende. Nicolai, Berlin 1999, ISBN 3-87584-863-2.
- Erdmann Thiele (Hrsg.): Telefunken nach 100 Jahren - Das Erbe einer deutschen Weltmarke. Nicolaische Verlagsbuchhandlung, Berlin 2003, ISBN 3-87584-961-2.
- 50 Jahre AEG. als Manuskript gedruckt. Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft Abt. Presse, Berlin 1956, OCLC 68693563.
- Manfred Pohl: Emil Rathenau und die AEG. AEG Aktiengesellschaft, Berlin/ Frankfurt am Main 1988, ISBN 3-7758-1190-7.
- Aus der Geschichte der AEG: Vor 25 Jahren: Bau der ersten AEG-Flugzeuge. In: AEG-Mitteilungen. Jahrgang 1937, Heft 10 (Oktober), S. 359–362.
- Miron Mislin: Industriearchitektur in Berlin 1840–1910. Wasmuth Verlag, Tübingen 2002, ISBN 3-8030-0617-1, S. 388–403.
- Peter Obst: Die Industrie am Humboldthain (Maschinenfabrik), AEG 1896–1984. Innovations-Zentrum Berlin Management (IZBM).
- S. Müller, K. Wittig, S. Hoffmann: Empirische Befunde zum Konsumentenboykott. Der Fall AEG/Electrolux. Dresdner Beiträge zur Betriebswirtschaftslehre Nr. 116/06, 2006. (mehr dazu)
- Hans-Heinrich von Fersen: Autos in Deutschland 1920–1939.
- Gert Hautsch: Das Imperium AEG-Telefunken, ein multinationaler Konzern. Frankfurt am Main 1979.
- Felix Pinner: Emil Rathenau und das elektrische Zeitalter. Akademische Verlagsgesellschaft, Leipzig 1918, 362043442 dokumentumai a Német Nemzeti Könyvtár (DNB) állományában.
- Harri Czepuck: Ein Symbol zerbricht, zur Geschichte und Politik der AEG. Dietz Verlag, Berlin 1983, 830767525 dokumentumai a Német Nemzeti Könyvtár (DNB) állományában.
- Tilmann Buddensieg: Peter Behrens und die AEG, Neue Dokumente zur Baugeschichte der Fabriken am Humboldthain. In: Schloss Charlottenburg Berlin-Preußen. Deutscher Kunstverlag, München 1971.
- Jahresringe Verband für Vorruhestand und aktives Alter, Land Brandenburg e. V. (Hrsg.): Zeitzeugnisse 1945–1990. Teil I (1999) und II (2000).
- Thomas Irmer: Eine Werks-Stiftung für Frauen - Zur Geschichte der „Mathilde-Rathenau-Stiftung“ für weibliche Beschäftigte der »Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft« (AEG) 1892-1933. In: Andreas Ludwig, Kurt Schilde (Hrsg.): Jüdische Wohlfahrtsstiftungen. Fachhochschulverlag, Frankfurt am Main 2010, S. 213–237.
- Thomas Irmer: Zwangsarbeit für die deutsche Elektroindustrie im besetzten Polen – Die »Allgemeine Elektrizitäts-Gesellschaft« (AEG) und das Kabelwerk Krakau 1941-1944. In: Andreas Heusler, Mark Spoerer, Helmuth Trischler (Hrsg.): Rüstung, Kriegswirtschaft und Zwangsarbeit im »Dritten Reich«. (= Perspektiven. Schriftenreihe der BMW Group – Konzernarchiv, Bd. 3), R. Oldenbourg, München 2010, ISBN 978-3-486-58858-3, S. 87–105.
- Thomas Irmer: „allmand cochon“ – Widerständiges Verhalten von ausländischen Zwangsarbeiterinnen und Zwangsarbeitern am Beispiel von AEG/Telefunken in Berlin. In: Hans Coppi, Stefan Heinz (Hrsg.): Der vergessene Widerstand der Arbeiter. Gewerkschafter, Kommunisten, Sozialdemokraten, Trotzkisten, Anarchisten und Zwangsarbeiter. Karl-Dietz-Verlag, Berlin 2012, ISBN 978-3-320-02264-8, S. 248–262.
További információk
[szerkesztés]- Umfangreiche Webseite eines ehemaligen Mitarbeiters zur Unternehmensgeschichte auf gerdflaig.de
- Geschichte und historische Abbildungen auf schoene-aktien.de
- Aufstieg und Fall der AEG: Nur die drei Buchstaben haben überlebt auf Heise online
- Geschichte der AEG, zwölfminütige Videodokumentation auf YouTube
- Plan von 1912 der AEG-Fabriken Brunnenstraße