Utrechti unió
Az utrechti unió (hollandul: Unie van Utrecht) néven ismertté vált szerződést 1579. január 23-án írták alá Utrecht városban az akkori spanyol befolyás alatt álló németalföldi északi részén található tartományok képviselői. A terület addig a Habsburg-ház spanyol ágának fennhatósága alá tartozott, ám a szerződés aláírásával, majd II. Fülöp spanyol király 1581-es trónfosztásával kikiáltották a spanyol koronától való függetlenségüket, ezzel megalakítva a Hét Egyesült Holland Tartomány Köztársaságát (hollandul: Republiek der Zeven Verenigde Nederlanden), ami a mai Hollandia elődállamának számít.
Utrechti unió | |
![]() | |
Spanyol-Németalföld térképe az utrechti szerződés és az arrasi szerződés után (1579) | |
Aláírás dátuma | 1579. január 23. |
Aláírás helye | Utrecht |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Utrechti unió témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Sitting_Leo_Belgicus_-_Visscher.jpg/270px-Sitting_Leo_Belgicus_-_Visscher.jpg)
A szerződést aláíró tartományok vállalták, hogy a továbbiakban együttesen folytatják a harcot a spanyolok ellen, illetve rendeztek vallási és adózási kérdéseket is. Mivel az utrechti uniót megelőzte az „általános uniónak” (Generale Unie) is nevezett 1576-os genti pacifikáció, ezért holland nyelvterületen gyakran „szorosabb unió” (Nadere Unie) néven ismerik.
Előzmények
szerkesztésA németalföldi tartományok a középkorban a Burgundi Hercegséghez tartoztak. 1477-ben az utolsó burgundi uralkodó, a Valois-házból való I. Mária burgundi hercegnő (1457–1482) feleségül ment I. Miksa német-római császárhoz. Mária halálakor a tartományok fiára, Szép Fülöpre szálltak, aki az első Habsburg-házból származó uralkodó volt a spanyol trónon. Fia és utóda, V. Károly német-római császár 1556-ban felosztotta a Német-római Birodalmat, és a németalföldi Tizenhét Tartományt fiának, II. Fülöp spanyol királynak juttatta. A Tizenhét Tartomány magában foglalta a mai Belgium, Hollandia és Luxemburg területének nagy részét.
1561-ben Pármai Margit, V. Károly törvénytelen lánya és Fülöp féltestvére lett a Tizenhét Tartomány kormányzója. Fülöp külpolitikai céljai miatt egyre több adót követelt a gazdag tartományokból. A gazdasági problémákat súlyosbította, hogy Fülöp uralkodása alatt egyre több nemesfém áramlott be az Újvilágból, amely súlyos inflációhoz vezetett, míg a protestánsüldözések élesen szembeállították a katolikus uralkodót és protestáns alattvalóit. 1566-ban számos helyen vallási felkelés tört ki, a templomokban megsemmisítették a szentek képeit, hiába igyekezett Margit csökkenteni a feszültséget. A helyi rendek fellázadtak a király és a helytartója ellen, és Fülöp a véreskezű Alba herceget tette meg a tartományok kormányzójának (1567–1573), mivel Margit békülékeny politikáját, a főnemesi ellenállás pártjával való kiegyezési kísérleteit a király a gyengeség jelének ítélte.
1567 augusztusában Alba hercege jelentős spanyol királyi haderővel a németalföldi határra érkezett. A szervezkedés vezetője, Orániai Vilmos, a „hallgatag herceg” elmenekült Brüsszelből. 1567. szeptember 9-én Alba hercege lefogatta és rögtönítélő bíróság (ún. „Vértörvényszék”) elé állította Egmont és Hoorn grófokat, a főnemesi szervezkedés fontos vezetőit annak ellenére, hogy mindketten katolikusok voltak és egyezkedni próbáltak a királyi hatalommal. Felségárulás és lázadás bűnéért halálra ítélték őket, figyelmen kívül hagyva azon kiváltságukat, hogy az Aranygyapjas rend lovagjait csak maga a király ítélhette volna el. 1568. június 5-én Brüsszel főterén lefejezték őket.
A közfelháborodás nyílt fegyveres ellenállásba csapott át. Kitört a nyolcvanéves háború. Alba hercege kíméletlenül üldözött minden protestáns megnyilvánulást. Az első kivégzéseket további 8000 követte. A brüsszeli Vértörvényszék által meghozott halálos ítéletekkel először a regionális felkeléseket sikerült elfojtania. Több nagy hadjáratban sikerült katonai vereséget mérnie a felkelő csapatokra. 1568. július 21-én a jemmingeni csatában (ma: Jemgum, Németország) Alba hercegének sikerült megsemmisítenie a Nassaui Lajos által vezetett holland hadsereget. Ezután a felkelők már kerülték a nyílt összecsapást, és sikeres gerilla-hadviselésbe kezdtek. Válaszul a spanyol katonák a városok lakosságát pusztították (Zutphen, Naarden, Haarlem).
1572. október 2-án Alba herceg fiának, Fadrique Álvareznek, Alba IV. hercegének vezetésével tömegmészárlást hajtottak végre Mechelenben. Alba hercegének brutális kormányzása és szabadjára engedett katonáinak atrocitásai azonban németalföldi hadjáratának kudarcához vezettek. Az elszenvedett erőszak a felkelés mellé állította az addig érdektelen polgárok tömegét is, miközben a protestánsok mindvégig élvezték Anglia támogatását. A háború elhúzódott.
Albát 1573-ban II. Fülöp király leváltotta, helyére Don Luis de Zúñiga y Requesens herceget nevezte ki Németalföld helytartójává. 1576 őszén a spanyol királyi kincstár már nem tudta fizetni a zsoldos hadsereget. A fizetés nélkül maradt spanyol terciók november 4-én megrohanták és felprédálták Antwerpent. A spanyol katonák átfésülték a várost, betörtek a házakba, nagy összegú megváltást követeltek a polgároktól. Aki nem fizetett, megölték, erőszakot tettek családtagjain, felgyújtották a házát. A három napon át folyó féktelen szabad rablást és gyilkolást a holland nép a mai napig „spanyol őrjöngésnek” (spaanse furie) nevezi.
Korábbi szerződések
szerkesztésDordrechti unió
szerkesztésA spanyol uralom ellen felkelők által kötött első szerződést, a dordrechti uniót 1575. július 4-én Dordrecht városban írták alá Holland és Zeeland tartományok képviselői (akikhez később csatlakoztak Zaltbommel és Buren városok is). A két tartomány elhatározta, hogy a jövőben közösen folytatják a spanyolok elleni harcot, megegyeztek ennek pénzügyi kérdéseiről, közös képviselőtestületet hoztak létre, illetve vallásszabadságot hirdettek területükön. Július 11-én a két tartomány Orániai Vilmost ismerte el a tartományok kormányzóinak.
Genti pacifikáció
szerkesztésA spanyol katonák antwerpeni őrjöngése Orániai Vilmos herceg kezére játszott, aki szorosabb egységbe akarta fűzni az északi (protestáns) és déli (túlnyomórészt katolikus) tartományokat. 1576. november 8-án a genti városházán Brabant, Flandria, Artois és Hainaut képviselői együttműködési szerződést írtak alá Holland és Zeeland tartományok képviselőivel, amelyben létrehozták a németalföldi rendi gyűlést (Staaten-General), illetve kijelentették:
- a spanyol zsoldosoknak el kell hagyni Németalföldet
- a rendi gyűlés saját akaratából ülésezik (korábban az uralkodó hívta össze)
- a felkelők amnesztiát kapnak
- az uralkodó megerősíti a világi és egyházi méltóságok kiváltságait (ekkor még nem volt szó II. Fülöp trónfosztásától)
- csak holland előkelőket neveznek ki a tartományok élére
- Orániai Vilmos herceg lesz az egyesült tartományok helytartója.
A pacifikáció során a déli és északi tartományokat elválasztó vallási kérdést nem oldották meg, hanem az első rendi gyűlés hatáskörébe utalták.
Brüsszeli unió
szerkesztésAz első brüsszeli uniót 1577. január 9-én írták alá a rendi gyűlés, az államtanács, illetve Holland és Zeeland tartományok képviselői, hogy Don Juan de Austria helytartóval elfogadtassák a genti pacifikációt. A Brüsszeli Unió kimondta:
- Don Juan elfogadja a genti pacifikációt, beleértve a spanyol zsoldosok kivonását és a lázadóknak adott amnesztiát
- a lázadók elfogadják II. Fülöp fennhatóságát
- a tartományok a katolikus hit elfogadására törekszenek.
Ezt követően Don Juan és a rendek képviselői Marche-en-Famenne városban aláírták az Edicto Perpetuo-t, amely lényegében tűzszüneti megállapodás volt: II. Fülöp katonái elhagyták Németalföldet, miután a rendek 600 000 arany váltságdíjat fizettek. Mindkét fél elismerte a genti pacifikációt és a rendek elismerték II. Fülöp fennhatóságát.
A brüsszeli uniót 1577. április 6-án II. Fülöp aláírta és a spanyol katonaságot visszavonta Luxemburg területére (amely nem vett részt a németalföldi szabadságharcban), de július 24-én Don Juan meglepetésszerű támadással elfoglalta Namur várost és ezzel a brüsszeli unió és a Edicto Perpetuo előírásait is felrúgta.
Válaszul a rendi gyűlés 1577. december 10-én aláírta a második brüsszeli uniót, amelyben megerősítették a genti pacifikáció előírásait, de most már egyenlő rangot biztosítottak a protestáns és a katolikus vallásnak.
Arrasi unió
szerkesztésAz arrasi unió vagy arrasi szerződés néven ismert egyezményt 1579. január 6-án az észak-francia Arras (hollandul: Atrecht) városában írták alá. Az egyezmény értelmében Spanyol-Németalföld déli tartományai (azaz a mai Belgium déli része, Nord-Pas-de-Calais és Pikárdia régiók a mai Franciaországban) kifejezték hűségüket a spanyol koronának és II. Fülöp spanyol királynak, valamint elismerték az 1578-ig kinevezett kormányzó, Don Juan de Austria fennhatóságát.
A szerződés létrejötte
szerkesztésPár nappal az arrasi unió után Holland, Zeeland, Utrecht tartományok és Groningen, valamint Gelderland nemesi képviselői (utóbbi kettő meghatalmazását jócskán túllépve) aláírták az utrechti unió néven ismert szerződést.[1] Február 4-én Gent városa is csatlakozott, majd márciusban Frízföld tartomány városai, illetve Guelders tartomány 3/4-e. Később Venlo (április 11.), Ypres (július 10.), Antwerpen (július 29.), Breda (szeptember 13),[2] Brugge és környéke (1579. november),[3] Lier és Drenthe (1580. április 11.).[4] Az ellenálló Amersfoort várost 1579. március 10-én Nassaui János katonái elfoglalták és a város vezetését az unió aláírására kényszerítették.[5]
Tartalma
szerkesztésA szerződés, amelyet Floris Thin dolgozott ki, a következő főbb pontokat tartalmazta:
- az aláíró tartományok egyesült külpolitikát folytatnak, de az unión belül minden tartomány megtarthatta kiváltságait és saját tartományi kormányzatát
- létrehozták a közös hadsereget és meghatározták a katonai szolgálat rendjét
- a tartományok vállalták, hogy háborúban egymás segítségére sietnek
- a déli tartományokkal határos városok védelmének költségeit közösen vállalták: az összes költség felét az egyesült tartományok állják és ennek érdekében egy különadót is bevezettek
- az egyes városokat kötelezték a helyőrség befogadására és ellátására, a felmerülő költségeket pedig az egyesült tartományok közösen állták
- Holland és Zeeland tartományok területén személyes vallásszabadságot vezettek be, a többi tartomány saját maga határozhatta meg vallási politikáját[6]
Az 1579. február 1-jén elfogadott záradék ("Verclaringhe") értelmében azok a szövetséges városok és tartományok, amelyek a katolikus vallást részesítették előnyben, az unió tagjai lehettek.
Az egyezmény további része meghatározták, hogy mely döntéseket hoznak egyhangúlag és melyeket többségi szavazással a rendi gyűlésben, meghatározták a kormányzó hatáskörét, illetve az esetleges nézeteltérések feloldására szolgáló eljárást vezettek be.
A későbbiekben Holland és Zeeland követelésére megváltoztatták a vallási előírásokat, és minden tartománynak dönteni kellett, hogy a protestáns vagy a katolikus vallást követi. Ez néhány éven belül megváltoztatta az unió képét és erős protestáns többséget eredményezett: a spanyolokkal való szembenállás során nehéz volt felvállalni a katolikus vallást.
A szerződés aláírói
szerkesztés1580 áprilisáig a következő területek csatlakoztak az unióhoz:
- Holland tartomány
- Zeeland tartomány
- az Utrechti Püspökség
- a Gueldersi Hercegség
- Groningen
- Frízföld
- Drenthe
- Overijssel
- a Brabanti Hercegség
- a Flamand grófság
- Tournai és Valenciennes
Következmény
szerkesztés1580. március 3-án Frízföld, Groningen, Drenthe és Overijssel kormányzója, George van Lalaing Rennenberg grófja felmondta az uniót és II. Fülöp mellé állt. A „rennenbergi árulás” néven ismert esemény hatására Orániai Vilmos azonnal csapatokat küldött, hogy a térséget visszafoglalják az unió számára.
Az utrechti unió aláírása után kirobbanó harcokban a spanyol katonák, Alessandro Farnese, Párma és Piacenza hercege, 1578–1592 között Spanyol Németalföld helytartója vezetésével 1580–1589 között teljesen elfoglalták Flandriát, illetve Brabant déli részét. Oostende 1604-ig kitartott. Holland és Zeeland hamarosan visszavonták a vallászabadágra tett ígéreteiket és betiltották a katolikus vallást.
A spanyol király trónfosztását csak 1581-ben mondták ki az egyesült északi tartományok. 1580-ban II. Fülöp spanyol királyn kiátkoztatta Orániai Vilmos herceget, majd vérdíjat tűzött ki a fejére. Néhány sikertelen merényletkísérlet után 1584-ben egy franche-comtéi nemes Delftben lelőtte Vilmost, ugyanebben az évben az északi tartományok elfogadták a világ első polgári alkotmányát.[7]
Vilmos halála után a tartományok sikertelenül keresték utódát és 1588-ban hivatalosan is felvették a köztársasági államformát. 1594. július 23-án Groningen városa és a környező tartomány kimondta egyesülését, majd 1595. február 17-én a szintén utrecthi nió néven ismert szerződés aláírásával belépett a köztársaságban annak hetedik tartományaként.
Jegyzetek
szerkesztés- ↑ A tudás 365 napja: Hollandia története I.. (Hozzáférés: 2011. március 31.)
- ↑ Algemene Geschiedenis der Nederlanden. Deel 5: De Tachtigjarige Oorlog 1567-1609. (1952) 139.
- ↑ Algemene Geschiedenis der Nederlanden VI (1979) 241.
- ↑ W.F.J. Nuyens: Geschiedenis der Nederlandsche beroerten in de XVIe eeuw: Geschiedenis van den opstand in de Nederlanden; van de Gentsche bevrediging tot aan den dood van Willem van Oranje; (Kalvinistische overheersching en katholieke reactie), 1576-1584 (Amsterdam 1867) 552.
- ↑ Algemene Geschiedenis der Nederlanden VI (1979) 246.
- ↑ Encarta - Encyclopedie (1993-2002) Utrecht, Unie van [geschiedenis]. Microsoft Corporation/Het Spectrum.
- ↑ Az alkotmány és az alkotmányosság. Nyugat-Magyarországi Egyetem. (Hozzáférés: 2011. március 31.)[halott link]
Fordítás
szerkesztés- Ez a szócikk részben vagy egészben az Unie van Utrecht (1579) című holland Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
szerkesztésMagyar nagylexikon XVIII. (Unh–Z). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2003. 49. o. ISBN 963-9257-19-2
- The Union of Utrecht - it's genesis and consequences. (Hozzáférés: 2011. március 31.)
További információk
szerkesztés- A holland Wikiforrásban további forrásszövegek találhatók Utrechti Unió témában.
- Az Utrechti Unió a holland Nationaal Archief gyűjteményében (holland nyelven). (Hozzáférés: 2011. március 31.)[halott link]