Improvizacija (glazba)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Johann_Sebastian_Bach.jpg/180px-Johann_Sebastian_Bach.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Louis_Armstrong_restored.jpg/180px-Louis_Armstrong_restored.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a1/Ella_Fitzgerald_%28Gottlieb_02871%29.jpg/180px-Ella_Fitzgerald_%28Gottlieb_02871%29.jpg)
Improvizacija nastaje kada instrumentalist ili pjevač sklada na licu mjesta bez pripreme i bez nota. Glazbenika koji improvizira naziva se improvizator (improvizatorica).
Postoje dvije vrste improvizacije:
- 1. Potpuna – kao autentično djelo glazbenika nastalo u datom trenutku.
- 2. Djelomična – kada izvođač improvizira na osnovu postojećeg melodijskog i/ili harmonijskog obrasca.
U povijesti klasične glazbe improvizacija je bila vrlo cijenjena. Mnogobrojni slavni i cijenjeni skladatelji znali su na koncertu odsvirati, odnosno taj čas stvoriti kakvu skladbu. To je publika uvijek željno očekivala i s divljenjem prihvaćala.
Improvizacija se smatra velikom umjetnošću jer je za nju potrebna iznimna muzikalnost te veliki smisao i stvaralačka nadarenost. Izvođač u improvizaciju unosi vlastite ideje koje moraju biti uvijek nove, jednostavne, logične, prirodne, nadahnute, bogate i najvažnije - originalne i, kao takve, jedinstvene.
Osim toga, glazbenik koji improvizira mora poznavati teoriju glazbe i različite glazbene stilove.
|