יחסי ארגנטינה–רומניה
יחסי ארגנטינה–רומניה | |
---|---|
![]() |
![]() |
![]() | |
ארגנטינה | רומניה |
שטח (בקילומטר רבוע) | |
2,780,400 | 238,391 |
אוכלוסייה | |
46,081,891 | 19,600,174 |
תמ"ג (במיליוני דולרים) | |
640,591 | 351,003 |
תמ"ג לנפש (בדולרים) | |
13,901 | 17,908 |
משטר | |
דמוקרטיה נשיאותית פדרלית | רפובליקה |
יחסי ארגנטינה–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/The_Ceau%C8%99escus_and_the_Per%C3%B3ns_in_a_common_photo_-_C.jpg/220px-The_Ceau%C8%99escus_and_the_Per%C3%B3ns_in_a_common_photo_-_C.jpg)
בסוף המאה ה-19 החל גל הרומנים הראשון לנדוד לארגנטינה, רבים מהם מחלקים של רומניה שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ומהאימפריה הרוסית.[1] בין המהגרים היו קבוצות מיעוט של יהודים וצוענים מרומניה שנדדו גם לארגנטינה.[1] הקשר הרשמי הראשון בין ארגנטינה לרומניה התרחש בשנת 1880. יחסים דיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-24 באפריל 1931.[2]
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגעתם של המספר הגדול ביותר של מהגרים רומנים לארגנטינה התרחשה בגלל הרדיפה הנאצית ולאחר מכן ההשתלטות הקומוניסטית הסובייטית על רומניה.[1] במרץ 1964 שודרגו שתי הנציגויות הדיפלומטיות לשגרירויות.[2] במרץ 1974 ביקר נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו ביקור רשמי בארגנטינה ונפגש עם הנשיא חואן דומינגו פרון. לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה בשנת 1989, הרומנים הורשו לנוע בחופשיות ללא רשות המדינה.
במרץ 1993 הצהיר שר החוץ של ארגנטינה, גווידו די טלה, בעת ביקור רשמי בהונגריה כי ארגנטינה מסוגלת לקבל מהגרים אירופים.[3] למחרת פרסם שגריר ארגנטינה ברומניה בתקשורת המקומית דיווח על היוזמה על סמך הצהרת שר החוץ, ולמחרת התייצבו 6,000 רומנים בפתח שגרירות ארגנטינה בבוקרשט וביקשו בקשות הגירה לארגנטינה.[3] בתוך מספר ימים קיבלה שגרירות ארגנטינה 17,000 בקשות להגירה, אולם מועמדים רבים לא הצליחו לעמוד בדרישות שונות והיה להם מעט כסף להתיישב בארגנטינה. כשהגיעו הידיעות לארגנטינה, רבים יצאו לרחובות במחאה על הוויתור האפשרי של מהגרים רומנים שהגיעו לארגנטינה ורבים חששו שהמהגרים יתפסו עבודות שלא היו או עבור תושבים מקומיים.[3] ביולי 1993 ביקר נשיא רומניה יון איליאסקו בארגנטינה ונפגש עם הנשיא קרלוס מנם כדי לדון בהגירה רומנית אפשרית לארגנטינה. [4] בסופו של דבר, רק כמה מאות רומנים קיבלו אשרות לעלות לארגנטינה.[3]
לאורך כל השנים התקיימו ביקורים רבים רמי דרג בין מנהיגים ושרי חוץ של שתי המדינות. קשרי שיתוף הפעולה בין ארגנטינה ורומניה הוגברו על ידי זיהוי תחומים התורמים ליישום פרויקטים ספציפיים. לשתי המדינות בסיס משפטי איתן לקידום מסחרי, כלכלי, השקעות, מדע וטכנולוגיה, תרבות וחינוך ביניהם. בשנת 2016, שתי המדינות חגגו 85 שנים של יחסים דיפלומטיים.[2]
הסכמים דו-צדדיים
[עריכת קוד מקור | עריכה]שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם על שיתוף פעולה תרבותי (1969); הסכם סחר (1993); הסכם שיתוף פעולה לשימוש באוקיינוס השקט באנרגיה גרעינית (1993); הסכם להגנה הדדית על השקעות (2011); הסכם לשיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה (2011) ואמנת הסגרה (2017). [5]
נציגויות דיפלומטיות
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ארגנטינה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט. [6]
- רומניה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס. [7]
-
שגרירות ארגנטינה בבוקרשט
-
שגרירות רומניה בבואנוס איירס
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2 3 Inmigración rumana (in Spanish)
- ^ 1 2 3 MFA hails celebration of 85 years of Romanian-Argentine diplomatic relations
- ^ 1 2 3 4 La invasión rumana que no fue (in Spanish)
- ^ Cronología de la Political Exterior Argentina (in Spanish)
- ^ Ambassador of Argentina to Romania
- ^ Embassy of Argentina in Bucharest
- ^ Embassy of Romania in Buenos Aires