בייקר (אי)
![]() | |
מבט אווירי של האי | |
נתונים גאוגרפיים | |
---|---|
מיקום | מרכז האוקיינוס השקט |
קואורדינטות | 0°11′41″N 176°28′46″W / 0.19472°N 176.47944°W |
שטח | 1.64 קמ"ר |
רוחב | 1 קילומטר |
היקף החוף | 4.8 ק"מ |
גובה מרבי | 8 מטר |
נתונים מדיניים | |
מדינה |
![]() |
אוכלוסייה | 0 (2020) |
אזור זמן | UTC−12:00 |
על שם |
Michael Baker ![]() |
מגלה |
סמל אובד סטארבאק סמל מייקל בייקר |
תאריך גילוי |
1825 1832 |
לחצו כדי להקטין חזרה ![]() ![]() | |
![]() ![]() |
האי בייקר (באנגלית: Baker Island) הוא אטול בלתי מיושב, צפונית לקו המשווה באוקיינוס השקט, 3,100 ק"מ דרומית מערבית להונולולו.
באי מצויה "שמורת הטבע האי בייקר" ששטחה 1.64 קמ"ר, וכוללת את כל שטח האי וכן 123 קמ"ר שטחי ים המקיפים את האי. האי הוא טריטוריה של ארצות הברית, ומהיותו שמורת טבע, מנוהל על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
היסטוריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]בשנת 1825 ראה סמל אובד סטארבאק מספינת הלווייתנים האמריקנית לופר את האי. בשנת 1832 ראה אותו ימאי אמריקני אחר, סמל מייקל בייקר. ארצות הברית השתלטה על האי במסגרת חוק איי הגואנו בשנת 1856 מתוך מטרה לכרות את מחצבי הגואנו.
הגידול בהתעניינות בתעופה הטרנס אטלנטית בשנות ה-30 של המאה העשרים גרם לארצות הברית לחזק את טענתה לזכות להתיישב באי בהסתמך על סמל בייקר.[1] בשנת 1935 נעשה ניסיון כושל להתיישב באי, אולם במלחמת העולם השנייה נטשו המתיישבים את האי בשנת 1942 בשל ההפצצות של חיל האוויר היפני.
במהלך מלחמת העולם השנייה השתמשו באי כוחות צבאיים. מאז תום המלחמה נאסרה הכניסה לאי, והיא מותרת רק ברישיון מיוחד מאת שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
גאוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]האי ממוקם בצפון האוקיינוס השקט. שטחו של האי 1.64 קמ"ר, ואורך חופיו 4.8 ק"מ. האקלים באי משווני, עם מעט גשמים ורוחות בלתי פוסקות. הנקודה הגבוהה באי - גובהה 8 מטרים מעל פני הים. אין מקורות מים מתוקים באי, ואין בו עצים. באי צומחים עשבים ושיחים נמוכים. האי משמש אתר קינון לציפורי ים רבות.
ארצות הברית טוענת לשטח כלכלי טריטוריאלי של 370 ק"מ סביב האי.
האי נמצא באזור זמן של UTC -12 שעות.
תחבורה
[עריכת קוד מקור | עריכה]באי אין נמלים. ישנו מעגן סירות אחד בחוף המערבי של האי, וכן שדה תעופה נטוש (עם מסלול נחיתה באורך 1,665 מטרים) שנבנה בתקופת מלחמת העולם השנייה, שכיום מכוסה צמחייה ואינו בשימוש.
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אתר האינטרנט הרשמי של בייקר (באנגלית)
- שמורת הטבע הלאומית האי בייקר
- שמורות הטבע של ארצות הברית באיי האוקיינוס השקט (בהן האי בייקר), תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Baker Island island and territory, United States
![]() | |||
---|---|---|---|
מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד | ![]() | |
מחוז פדרלי | מחוז קולומביה | ||
אזורים מבודדים | איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים • גואם • סמואה האמריקנית • פוארטו ריקו
|