kumma
Suomi
[muokkaa]Adjektiivi
[muokkaa]kumma (10) (komparatiivi kummempi, superlatiivi kummin) (taivutus[luo])
- outo, erikoinen
- Olipa kumma juttu!
- Mikä kumma tuo on?
- käytetään kysymyssanan kanssa esittämään ihmetystä; ihme
- Miksi kummassa hän niin teki?
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkumːɑ/
- tavutus: kum‧ma
Käännökset
[muokkaa]2. kysymyssanan kanssa
|
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]- adjektiivit: kummallinen
- adverbit: kummasti
- substantiivit: kummajainen, kummitus, kummuus
- verbit: kummastua, kummastella, kummeksua
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kumma Kielitoimiston sanakirjassa