jätös
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]jätös (39)
- uloste, erityisesti villieläimen
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈjæt̪øs/
- tavutus: jä‧tös
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | jätös | jätökset |
genetiivi | jätöksen | jätösten jätöksien |
partitiivi | jätöstä | jätöksiä |
akkusatiivi | jätös; jätöksen |
jätökset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | jätöksessä | jätöksissä |
elatiivi | jätöksestä | jätöksistä |
illatiivi | jätökseen | jätöksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | jätöksellä | jätöksillä |
ablatiivi | jätökseltä | jätöksiltä |
allatiivi | jätökselle | jätöksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | jätöksenä | jätöksinä |
translatiivi | jätökseksi | jätöksiksi |
abessiivi | jätöksettä | jätöksittä |
instruktiivi | – | jätöksin |
komitatiivi | – | jätöksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | jätökse- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
jätös- |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- jätös Kielitoimiston sanakirjassa