ansainta
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- ansioiden hankkiminen, ansaitseminen
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈɑnsɑi̯nt̪ɑ/
- tavutus: an‧sain‧ta
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | ansainta | ansainnat |
genetiivi | ansainnan | ansaintojen (ansaintain) |
partitiivi | ansaintaa | ansaintoja |
akkusatiivi | ansainta; ansainnan |
ansainnat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | ansainnassa | ansainnoissa |
elatiivi | ansainnasta | ansainnoista |
illatiivi | ansaintaan | ansaintoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | ansainnalla | ansainnoilla |
ablatiivi | ansainnalta | ansainnoilta |
allatiivi | ansainnalle | ansainnoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | ansaintana | ansaintoina |
translatiivi | ansainnaksi | ansainnoiksi |
abessiivi | ansainnatta | ansainnoitta |
instruktiivi | – | ansainnoin |
komitatiivi | – | ansaintoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | ansainna- | |
vahva vartalo | ansainta- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. ansainta
Ks. ansaitseminen |
Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- ansainta Kielitoimiston sanakirjassa