Pompei punane
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Pompeian_red_interior_watercolor_by_Luigi_Bazzani.jpg/260px-Pompeian_red_interior_watercolor_by_Luigi_Bazzani.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/34/Roman_fresco_Villa_dei_Misteri_Pompeii_006.jpg/260px-Roman_fresco_Villa_dei_Misteri_Pompeii_006.jpg)
Pompei punane on punase värvusega muldpigment, põletatud sieena Toscanast[1], koostiselt raudoksiidpunane[2]. Suure osa pigmendi koostisest moodustab raud(III)oksiid.
Omadused
[muuda | muuda lähteteksti]Keemiline koostis on Pompei punasel sama mis kollasel ookril, erinevus on vaid värvis. Pompei freskodel leiduv pigment koosneb 50% ulatuses raudoksiidist ja ülejäänud osas savi- ja kvartsiosakestest[1].
Sobib kõigi sideainetega ja pigmentidega. Happelises keskkonnas värv laguneb.
Nimetus
[muuda | muuda lähteteksti]Nimetus "Pompei punane" pärineb 19. sajandist, kui pärast Lõuna-Itaalias asuva Rooma linna Pompei varemete väljakaevamist ja avalikkuses tuntuks saamist sai rikaste ja haritud inimeste hulgas ruumikujunduse moevärviks punane värv, mis oli säilinud Pompei jõukate roomlaste majade seinafreskodel[3].
Tänapäeval arvatakse, et vähemalt osa neist freskodest oli algselt ookerkollase taustaga ning punase värvi omandasid need alles kuumade põlemisgaaside toimel Vesuuvi purske ajal 79. aastal. Erkpunane oli toona hinnaline värv, mille jaoks imporditi pliimennikut Armeeniast. Toon, mida tänapäeval nimetatakse Pompei punaseks, on tegelikult "vaese mehe punane", punase ookriga ülevärvitud kollaste seinte värv, või kollane ooker, mis on põlenud punaseks[4]. Kuigi isegi eksperdid ei suuda neid kolme analüüsita üksteisest eristada, võib punaseks põlenud ookrit eeldada seintel, millel on õrnu üleminekuid kollakast punasele toonile[5].
Siiski kuulsaimad, Müsteeriumide villa punase taustaga freskod on peaaegu kindlasti maalitud hinnalise mennikut või kinaveri sisaldava punasega.
Värvitoon
[muuda | muuda lähteteksti]Pompei punane | |
---|---|
Värvi koordinaadid | |
Hex kood | #A22E37 |
sRGBB (r, g, b) | (162, 46, 55) |
CMYKH (c, m, y, k) | (0, 72, 66, 36) |
HSV (h, s, v) | (355°, 72%, 64%) |
Allikas | PANTONE 18-1658 TPX Pompeian Red[6] |
B: Normaalolukorras [0–255] (bitti) H: Normaalolukorras [0–100] |
Inglise keeleruumis on pompeian red värvitooni nimetus, mis on kergelt tuhmja sooja tooniga keskmine kuni tumedam punane[6] ja vastab üsna täpselt veidi pleekinud punase ookri värvusele. Eesti keeles on kasutatud pigmendi nimetusena, värvinimena harukordadel[7][8].
Võõrsõnade leksikon samastab Pompei punase värvuse Veneetsia punase ja caput mortuum'i värvitooniga[9].
Viited
[muuda | muuda lähteteksti]- ↑ 1,0 1,1 https://colourlex.com/project/pompeiian-red/
- ↑ https://www.kremer-pigmente.com/en/pigments/earth-pigments/1296/pompeii-red
- ↑ A. DiQuinzio. Harvey Quaytman: Against the Static. University of California Press, 2018
- ↑ C. Higgins. Pompeii shows its true colours - The Guardian, 22. september 2011
- ↑ I. Marcaida, M. Maguregui, H. Morillas, S. Perez-Diez, J. M. Madariaga. Raman imaging to quantify the thermal transformation degree of Pompeian yellow ochre caused by the 79 AD Mount Vesuvius eruption. - Analytical and Bioanalytical Chemistry volume 411, pp. 7585–7593 (2019)
- ↑ 6,0 6,1 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2023. Vaadatud 10. juunil 2023.
{{netiviide}}
: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) - ↑ http://www.keeleveeb.ee/dict/speciality/art/dict.cgi?word=sv2043
- ↑ https://www.slideshare.net/hommik/ampiirstiil
- ↑ http://eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=caput&F=M&C06=et
Välislingid
[muuda | muuda lähteteksti]- Pompei punane colourlex.com portaalis
- C. Higgins. Pompeii shows its true colours - The Guardian, 22. september 2011
- I. Marcaida, M. Maguregui, H. Morillas, S. Perez-Diez, J. M. Madariaga. Raman imaging to quantify the thermal transformation degree of Pompeian yellow ochre caused by the 79 AD Mount Vesuvius eruption. - Analytical and Bioanalytical Chemistry volume 411, pp. 7585–7593 (2019)