Liphart
![]() | See artikkel ootab keeletoimetamist. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d7/Lipharti_suguv%C3%B5sa_aadlivapp.png/220px-Lipharti_suguv%C3%B5sa_aadlivapp.png)
Liphart (vene keeles Липгарт) on baltisaksa aadlisuguvõsa. Suguvõsa oli üks suurimaid Liivimaa maavaldajaid.
Ajalugu
[muuda | muuda lähteteksti]Päritolu ja varasem ajalugu
[muuda | muuda lähteteksti]Liphartide päritolu ei ole täielikult selge. Suguvõsa enda traditsiooni järgi rändasid nad Liivimaale Saksimaalt ja olid suguluses Lippradt gen. Lipharti aadlisooga.[1] Ajaloolase Tiit Rosenbergi arvates pärineb Liphartide suguvõsa aga tõenäoliselt jõukast Tallinna kodanikusoost.[2] Suguvõsa rajajaks loetakse sadulsepp Alexander Lipharti (maeti 1656), kes võeti 1600. aastal Tallinna kodanikuks ja oli Kanuti gildi oldermann.[3] Tema kahest pojast põlvnesid Liphartide pealiinid: Johann Liphart (suri enne 1663) rajas Võlla liini, Friedrich von Liphart (suri 1699) oli Dukuri haru esiisa.
Võlla pealiin
[muuda | muuda lähteteksti]Selle liini rajaja Johann Liphart (suri enne 1663) oli Pärnu krahvkonna krahvi Franz Bernhard von Thurni juures koduõpetaja ja õuemeister. 1632. aastal sai ta viimase leselt kaheksaks aastaks pandivaldusena kasutada Sondva, kuhu ta rajas Pärnumaa Audru kihelkonna Võlla mõisa. Reduktsiooni ajal mõis küll redutseeriti, kuid jäi kummatigi Johanni järeltulijate valdusse; veel 1740. aastatel oli see riigimõis Liphartide käes rendil. Johanni pojad Pärnu maakohtu assessor Johann (suri 1691) ja ooberst Johann Friedrich (1655−1723) said 10. märtsil 1688 naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikeks, kuid rüütelkonda neid siiski ei introdutseeritud.[4]
Dukuri pealiin
[muuda | muuda lähteteksti]Johan Lipharti vanem vend Friedrich Liphart (1601–1699) omandas abiellumise teel 1662. aastal Liivimaa Võnnu kreisi Võnnu kihelkonna Dukuri mõisa (Duckern). Tema üks poeg pani aluse Liphartite Rootsi harule, teine poeg aga Dukuri harule, suguvõsaharud aga hääbusid XIX sajandil meesjärglaste puudumisel.
Liphartid rüütelkonna matriklis
[muuda | muuda lähteteksti]1747. aastal kanti Liphartid Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse suguvõsana nr. 106 ja immatrikuleeriti 1776 ka Rootsi rüütelkonda (Nr. 2032).[5]
Suguvõsa Võlla ja Raadi haru liikmeid
[muuda | muuda lähteteksti]- Johann Liphart (suri u. 1661–1663), Võlla mõisnik, maakohtu assessor, 1630. aastast Pärnu krahvide Christian von Thurni (1624–1640) ja Heinrich von Thurni (suri 1656) [kodu]õpetaja (praeceptor) ja 1635. aastast nende ema krahvinna Magdalena Prüschenk von Hardeggi (suri 1651) õuemeister. Liphartide Võlla suguvõsaharu
- Johann Liphart II, (−1691), Pärnu maakohtu assessor, Võlla mõisa mõisnik ja pärast mõisate reduktsiooni (1682) kroonumõisa rentnik;
- Friedrich von Liphart (−1723), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant); Võlla, Lisuma ja Tirsepilsi mõisnik (Lätimaal),
- Friedrich Wilhelm von Liphart (1688–1750), Rootsi sõjaväelane (kapten); Laitsna, Roela mõis ja Netkeni mõisnik;
- Karl Gotthard von Liphart (1719–1792), Venemaa sõjaväelane (kaardiväe rittmeister), Roela, Netkeni, Kõnnu, Raadi, Vastseliina lossimõisa, Kabala, Tarakvere, Maramaa mõisaomanik, kes testamendiga moodustas suguvõsa fideikomissi[6]. Liphartide Raadi suguvõsaharu
- Reinhold Wilhelm von Liphart (1750–1829), Viljandi kreisi aadlimarssal, Liivimaa rüütelkonna maanõunik, Kabala, Ollepa, Raadi majoraadihärra, Vana-Kuuste, Kuremaa, Võikvere, Saarjärve mõisnik; abielus krahv Otto Magnus von Stackelbergi tütrega
- Carl Gotthard von Liphart (1778–1853), Liivimaa maamarssal, Raadi majoraadihärra, Tõikvere, Torma, Sänna
- Gotthard Lionel von Liphart (1804–1885), Liivimaa maanõunik, Raadi majoraadihärra
- Karl von Liphart (1808–1891), meditsiinidoktor, Torma, Tõikvere, Kõnnu ja Roela mõisnik, kunstikoguja
- Carl Gotthard von Liphart (1778–1853), Liivimaa maamarssal, Raadi majoraadihärra, Tõikvere, Torma, Sänna
- Reinhold Wilhelm von Liphart (1750–1829), Viljandi kreisi aadlimarssal, Liivimaa rüütelkonna maanõunik, Kabala, Ollepa, Raadi majoraadihärra, Vana-Kuuste, Kuremaa, Võikvere, Saarjärve mõisnik; abielus krahv Otto Magnus von Stackelbergi tütrega
- Hans Heinrich von Liphart (1736–1806), Netkeni mõisahärra ja Holstein-Gottorpi õukonna kammerjunkur, Kavastu, Ahja, Vaimastvere ja Ripuka mõisnik, kelle pojad olid meessoost järeltulijateta või hoopis lastetud.
- Karl Gotthard von Liphart (1719–1792), Venemaa sõjaväelane (kaardiväe rittmeister), Roela, Netkeni, Kõnnu, Raadi, Vastseliina lossimõisa, Kabala, Tarakvere, Maramaa mõisaomanik, kes testamendiga moodustas suguvõsa fideikomissi[6]. Liphartide Raadi suguvõsaharu
- Magnus Johan Liphart (169.-1733), Võlla mõisnik ja Pärnu sillakohtu adjunkt
- Friedrich Wilhelm von Liphart (1688–1750), Rootsi sõjaväelane (kapten); Laitsna, Roela mõis ja Netkeni mõisnik;
- Friedrich von Liphart (1601–1699), Võnnu kreisi maakohtunik;
Suguvõsa liikmeid
[muuda | muuda lähteteksti]- Johann Liphart (suri enne 1663), õuemeister, Pärnu maakohtu assessor, mõisaomanik
- Friedrich von Liphart (suri enne 1663), rittmeister, Võnnu maakohtunik, mõisaomanik
- Balthasar Liphart (Liphardt) (u 1610−1656), Lihula ja Mihkli pastor
- Franz Bernhard von Liphart (−1710), ooberstleitnant
- Johann Friedrich von Liphart (1655−1723), ooberst, mõisaomanik
- Friedrich Wilhelm von Liphart (1663−1735), ooberst, Malmö kindluse komandant
- Johann Friedrich von Liphart (1733−1798), insener-kindralmajor, salanõunik, senaator, mõisarentnik
- Reinhold Wilhelm von Liphart (1750−1829), õuenõunik, Liivimaa maanõunik, mõisaomanik, Liivimaa sotsieteedi president
- Euphrosine Ulrika von Liphart (1761–1791), Aleksandr Puškini abikaasa vanaema[7]
- Carl Magnus von Liphart (1768–), polkovnik, riiginõunik, Läänemerd Volga jõgikonnaga ühendanud Maria kanali direktor (1806–1815)
- Otto Johann Friedrich von Liphart (1773–1830), kindralmajor, polgukomandör, Hersoni komandant
- Otto Karl von Liphart (1776–1801), mõisaomanik
- Carl Gotthard von Liphart (1778−1853), kreisisaadik, Liivimaa maamarssal, mõisaomanik
- Reinhold Guido von Liphart (1801–1842), mõisaomanik
- Gotthard Lionel von Liphart (1804−1885), Liivimaa maanõunik, mõisaomanik
- Sophie Wilhelmine von Liphart (1807–1893), Tartus tegutsenud viiuldaja Ferdinand Davidi (1810–1873) abikaasa
- Carl Eduard von Liphart (1808−1891), meditsiinidoktor, kunstnik, mõisaomanik, Liivimaa sotsieteedi president
- Leo von Liphart (1813–), riiginõunik
- Alexander von Liphart (suri 1874), kindralmajor, raudtee sandarmeeriavalitsuse ülem
- Reinhold Karl von Liphart (1839–1870), mõisaomanik
- Ernst Friedrich von Liphart (1847–1932), maalikunstnik, kõigi Venemaa keiserlike muuseumite arhivaar[8]
- Reinhold Karl von Liphart (1864–1940), Raadi viimane majoraadihärra, kes lahkus pärast mõisate riigistamist Saksamaale ja kinkis Tartu Ülikoolile Raadi mõisahooned
- Ernst von Liphart (1882−1963), õigusteaduse doktor
- Bernhard-Karl Omodeo Johannes Ernst Benno Clemens von Liphart (sündinud 1932), õigusteaduse doktor
- Karl-Guido Josef Elmar Ernst Maria von Liphart (sündinud 1934), õigusteaduse doktor, advokaat
Lipharti suguvõsa mõisavaldused
[muuda | muuda lähteteksti]- Eestimaa:
- Jönköpingi lään:
- Sundsholm (XVIII sajandil)
- Liivimaa eesti distrikt:
- Ahja (Aya) (1766−1788), Jõõpre (Jaepern) (XVIII sajandil, rendivaldus), Kabala (Kabbal) (1774−1830), Kavastu (Kawast) (1760−1769), Kuremaa (Jensel) (1821−1834), Kõnnu (Condo) (1759−1919), Maramaa (Marrama) (1786−1919, fideikomiss), Mäksa (Meckshof) (1835−1839 pandi-, 1839−1850 pärusvaldus), Ollepa (Ollepäh) (1792−1830), Orava (Waldeck) (1751−1919, fideikomiss), Poka (Heidohof) (1835−1839 pandi-, 1839−1850 pärusvaldus), Raadi (Ratshof) (1751−1919, fideikomiss), Ripuka (Rippoka) (1781−enne 1790), Roela (Rojel) (1725−1919), Saarjärve (Saarjerw) (1828−? pandi-, ?−1834 pärusvaldus), Sänna (Sennen) (1838−1839 pandi-, 1839−1855 pärusvaldus), Taevere (Taifer) (alates XVIII sajandist, 1779. aastal anti igaveseks ajaks, rendivaldus), Tammistu (Tammist) (1867−1874), Tarakvere (Terrastfer) (1791−1919), Torma (Torma) (1835−1919), Tõikvere (Toikfer) (1816−1919), Uue-Kastre (Kaster) (1835−1839 pandi-, 1839−1850 pärusvaldus), Vaimastvere (Waimastfer) (1781−enne 1791), Vana-Kuuste (Alt-Kusthof) (1799−1839), Vana-Roosa (Rosenhof) (1897−1919, fideikomiss), Vastse-Koiola (Neu-Kirrumpäh-Koiküll) (1888−1890), Vastseliina (Schloß Neuhausen) (1757−1766 pandi-, 1766−1919 pärusvaldus, fideikomiss), Võikvere (Woitfer) (1824−1834), Võlla (Wölla, varem Sodawa) (1632−1682 pandi-, 1690−pärast 1744 rendivaldus)
- Liivimaa läti distrikt:
- Dukuri (Duckershof, varem Liphardtshof), Lizums (Lysohn) (oli 1687-1699 ja 1710, rendivaldus), Nēķini (Nötkenshof) (XVIII sajandil), Patkule (Gilsen) (oli 1690, rendivaldus), Rundāle (Ruhenthal) (1918−1920), Tirza (Tirsen) (oli 1710, rendivaldus)
- Tirool:
- Mühlau (XX sajandil), Tierburg (XX sajandil)
Vaata ka
[muuda | muuda lähteteksti]- Adalbert Liphart (1835– ), Tartu Ülikoolis farmakoloogiat õppinud apteeker ja keemik Moskvas.[9]
- Arvid Alexander Liphart (1870–1932; 1914. aastast Aleksandr Aleksandrovitš Liphart), raamatupidaja
- Andrei Liphart (1898–1980), Nõukogude Liidu insener, Gorki autotehase peakonstruktor 1933–51, Pobeda automargi looja, 5 kordne Stalini preemia laureaat[10]
- Emil Julius Liphart (1874–1910 Butõrka vangla), VSDTP liige (1901)
- Arvid Alexander Liphart (1870–1932; 1914. aastast Aleksandr Aleksandrovitš Liphart), raamatupidaja
![]() |
Pildid, videod ja helifailid Commonsis: Liphart |
Viited
[muuda | muuda lähteteksti]- ↑ Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, lk 674.
- ↑ vastseliina.ee: Liphartid
- ↑ Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, lk 674-675.
- ↑ Aadlivapid Ajalooarhiivis: Liphart
- ↑ Carl Arvid Klingspor: Baltisches Wappenbuch, Stockholm 1882 vapp info
- ↑ Vastseliina mõis (Vastseliina khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
- ↑ Malle Salupere: Eestimaa oli täis Pushkini sugulasi[alaline kõdulink], Postimees 8. september 1999 / Жена Пушкина – из рода Липгартов!, Угол зрения – информационный еженедельник, Nr.10 (432) 18 марта 2009
- ↑ ERNST FRIEDRICH von LIPHART (1847–1932), Липгарт Эрнест Карлович (1847–1932)
- ↑ Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 7123, lk.520
- ↑ vgd.ru: Липгарт: Персональный список, Липгарт Андрей Александрович (1898–1980), Stalini preemia laureaadi loodu. Eest Ekspress 18.04.2009
Kirjandus
[muuda | muuda lähteteksti]- Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 351-352.
- Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. 5. kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1930. Lk 49-50 [1].
- Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd. II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929. Lk 674-685. [2].
- Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XIX. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1990. Lk 301-322.
- Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd VII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1989. Lk 406.
- Rosenberg, Tiit. Das Geschlecht von Liphart und sein Güterkomplex durch zwei Jahrhunderte. – Baltische Gutshöfe: Leben–Kultur–Wirtschaft. Acht Beiträge zum 9. Baltischem Seminar 1997. Herausgegeben von Heinrich Wittram. (Schriftenreihe Baltische Seminare Bd. 7). Lüneburg: Verlag Carl-Schirren-Gesellschaft 2006, lk 55–105. ISBN 978-3-923149-41-4.
- Rosenberg, Tiit. Liphardid Liivimaa mõisnikena. I–III. – Kleio. Ajaloo ajakiri. Tartu, 1994, nr 9, lk 12–15; 1996, nr 2 (16), lk 19–23; 1997 nr 3 (21), lk 8–17 pdf.
- Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875. Lk 178-179 [3].
- Siimets, Ülo. 200 aastat Karl Eduard von Lipharti sünnist. − Värat. Nr 2. November 2008.
- Vastseliina ja von Liphardid. – Võru Teataja. 23. jaan. 1999.
- Веснина (Шестакова), Нина Николаевна. История Лифляндского рода фон Липгарт: краткое генеалогическое описание: родословные росписи. Санкт-Петербург, 1995. Teavik URRAMis