Liivsavi
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/%D0%A8%D1%83%D1%80%D1%84_%D0%B2_%D1%87%D0%B5%D1%82%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%82%D0%B8%D1%87%D0%BD%D1%8B%D1%85_%D0%BE%D1%82%D0%BB%D0%BE%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%8F%D1%85.jpg/220px-%D0%A8%D1%83%D1%80%D1%84_%D0%B2_%D1%87%D0%B5%D1%82%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%82%D0%B8%D1%87%D0%BD%D1%8B%D1%85_%D0%BE%D1%82%D0%BB%D0%BE%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%8F%D1%85.jpg)
Liivsavi on pude noor mandri peal tekkinud sete, mille koostisosadeks on peenikesed alla 0,01 mm suurusega (sisaldus umbes 30–50%) peliidi- või saviosakesed ning üle 0,01 mm suurusega (sisaldus umbes 70–60%) argilliidi- ja liivaosakesed. Tavaliselt 10—30% liivasavist moodustavad saviosakesed, mis määravad liivasavi peamisi füüsikalisi-tehnilisi näitajaid.[1]
Sõltuvalt füüsikalise savi sisaldusest ja omadustest liivasavi jaguneb raskeks (40–50%), keskmiseks (30–40%) ja kergeks (20–30%) liivasaviks. Nende eristamiseks välitingimustes kasutatakse sõrmeproovi: võetakse veidi uuritavat mulda, see niisutatakse veega sellise konsistentsini, et muld oleks piisavalt plastiline voolimiseks. Käte vahel üritatakse mullast voolida u 3 mm läbimõõduga nöör.
Raske liivsavi – saab veeretada nööriks, rõngasse keeramisel nöör praguneb.
Keskmine liivsavi – saab veeretada nööriks, rõngasse keerates nöör kõigepealt praguneb ning siis murdub.
Kerge liivsavi – saab voolida rõngaks, kuid rõngasse keeramisel nöör murdub.