Vilínovité
![]() | |
---|---|
![]() Vilín japonský (Hamamelis japonica) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | lomikamenotvaré (Saxifragales) |
Čeleď | vilínovité (Hamamelidaceae) R.Br., 1818 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Vilínovité (Hamamelidaceae) je čeleď vyšších dvouděložných rostlin z řádu lomikamenotvaré. Jsou to dřeviny s jednoduchými střídavými listy, rozšíření v mírném a subtropickém pásu severní polokoule i v tropech. V Evropě čeleď není zastoupena. Některé druhy, zejména vilíny a lískovníčky, jsou v Česku pěstovány jako okrasné rostliny nápadné zejména brzkým kvetením a podzimním zbarvením listů.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Sinowilsonia_henryi_-_Fleurs-2.jpg/220px-Sinowilsonia_henryi_-_Fleurs-2.jpg)
Charakteristika
[editovat | editovat zdroj]Vilínovité jsou opadavé nebo stálezelené keře a stromy s jednoduchými střídavými (nebo výjimečně vstřícnými) listy s palisty. Odění je nejčastěji složeno z hvězdovitých chlupů nebo z hvězdovitých až štítkovitých šupin. Pupeny jsou nahé nebo kryté šupinami. Listy jsou obvykle dvouřadě uspořádané a řapíkaté. Čepel je celistvá nebo dlanitě členěná, se zpeřenou nebo dlanitou žilnatinou, celokrajná nebo zubatá. Palisty jsou drobné až velké, vyrůstající z větévky a přilehlé k řapíku, u většiny zástupců v páru, u rodu Mytilaria jednotlivé a obklopující pupen, u rodoleji (Rhodoleia) palisty chybějí. Květy jsou malé až středně velké, jedno nebo oboupohlavné, pravidelné nebo výjimečně lehce souměrné (rodoleja), v úžlabních nebo vrcholových květenstvích, většinou v klasech nebo hlávkách, méně často v hroznech, stažených thyrsech nebo latách. Okvětí je rozlišené na kalich a korunu, kališní lístky v počtu 4 nebo 5 (nebo až 10), korunní lístky v počtu 4 nebo 5. Tyčinky jsou volné v počtu 4 nebo 5 a střídající se se staminodii, výjimečně je tyčinek mnoho. Semeník je spodní nebo polospodní, částečně až zcela srostlý ze 2 plodolistů s jedním nebo několika vajíčky. Čnělky jsou volné. Plodem je kožovitá nebo dřevnatá, jedno až mnohosemenná tobolka. Semena jsou s tenkým endospermem.[1][2][3]
Charakteristickými obsahovými látkami jsou zejména třísloviny.
-
Květenství fotergily větší (Fothergilla major)
-
Listy Exbucklandia populnea
-
Květenství Sycopsis sinensis
-
Květenství rodoleji Rhodoleia championii
Rozšíření
[editovat | editovat zdroj]Čeleď zahrnuje asi 30 rodů a 140 druhů. Vyskytuje se v jihozápadní a střední až jihovýchodní Asii, v severní Austrálii a na Nové Guineji, ve východní a jižní Africe a na Madagaskaru, ve východních oblastech Severní Ameriky, ve Střední Americe a navazující nejsevernější oblasti Jižní Ameriky. Centrum diversity je ve východní Asii.[1][2] V tropické Americe jsou vilínovité omezeny na horské polohy.[4]
Ekologické interakce
[editovat | editovat zdroj]Vilínovité opylovány větrem i hmyzem, především mouchami a včelami. Opylovače láká buď nektar nebo pyl. Květy rodoleji (Rhodoleia), uspořádané v hlávkách podepřených nápadnými listeny, jsou opylovány ptáky. Větrem jsou opylovány např. květy Distylium. U rodu fotergila (Fothergilla) jsou opylovači lákáni nápadnými dlouhými tyčinkami se zploštělými nitkami, nahrazujícími korunní plátky. Hmyzosprašnost je u tohoto rodu považována za druhotnou.[3] Semena jsou z vysychajících dřevnatých tobolek vystřelována do okolí,[4] u vilínů až do vzdálenosti 10 metrů.[5] Mnohé druhy rostou podél vodních toků a jejich semena jsou přinejmenším z části šířena vodou.[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5d/Fothergilla_malloryi_without_scale_01.jpg/220px-Fothergilla_malloryi_without_scale_01.jpg)
Historie
[editovat | editovat zdroj]Nejstarší nálezy fosílií předků dnešních vilínovitých pocházejí z konce druhohor, z období křídy. Tyto nálezy jsou dosti řídké, náleží mezi ně †Archamamelis, †Allonia a †Androdecidua endressii.[6] Naproti tomu nálezy ze spodních třetihor jsou již poměrně hojné. Nejstarší nálezy fosílií vilínu (Hamamelis) pocházejí z počátku třetihor, z paleocénu.[7] Lískovníček †Corylopsis reedae je datován do spodního eocénu, do doby před 50 miliony let. V období třetihor se tento rod vyskytoval i v Evropě a Severní Americe. Do období spodního eocénu spadají i nálezy fotergily †Fothergilla malloryi.[8]
Taxonomie
[editovat | editovat zdroj]Čeleď vilínovité je v současném pojetí dělena na 4 podčeledi:
- Exbucklandoideae - asi 7 druhů ve 2 rodech (Exbucklandia, Rhodoleia), jižní Čína a východní Himálaj až Sumatra
- Mytilarioideae - 2 druhy ve 2 rodech (Mytilaria laosensis, Chunia bucklandioides), jižní Čína a Laos
- Disanthoideae - pouze Disanthus cercidifolius, pocházející z Japonska
- Hamamelidoideae - asi 80 druhů ve 23 rodech, od mírného pásu po tropy, nejvíce druhů ve východní Asii.[9]
V některých systémech (např. Cronquist) byly do vilínovitých řazeny i rody ambroň (Liquidambar) a Altingia, jimž je v současné taxonomii vyčleněna čeleď Altingiaceae.
Zástupci
[editovat | editovat zdroj]- dvoukvětec (Disanthus cercidifolius)
- chlupovětvec (Trichocladus)
- fortuneovka (Fortunearia)
- fotergila (Fothergilla)
- lískovníček (Corylopsis)
- parocie (Parrotia)
- parociovka (Parrotiopsis jacquemontiana)
- rodoleja (Rhodoleia)
- sinowilsonie (Sinowilsonia henryi)
- Sycopsis
- vilín (Hamamelis)[10]
Význam
[editovat | editovat zdroj]V medicíně je využíváno svíravého účinku tříslovin obsažených v listech a kůře zejména vilínu viržinského (Hamamelis virginiana). Je používán na různé kožní choroby, při léčbě hemoroidů a snižuje také horečku. V domorodé medicíně byly vilíny používány při léčbě různých neduhů jako je bolest ledvin, průjmy, silné menstruace, krvácení z nosu a podobně a také jako tonikum.[11][12]
Některé druhy vilínovitých jsou v ČR pěstovány jako zajímavé parkové a zahradní dřeviny s atraktivním podzimním olistěním a neobvyklými květy. Vilín (Hamamelis), nejčastěji pěstovaný rod, je zajímavý kvetením v zimním až předjarním období. Dále se pěstuje lískovníček (Corylopsis) a fotergila (Fothergilla), v botanických zahradách a arboretech i parotie (Parrotia), parociovka (Parrotiopsis), dvoukvětec (Disanthus), sinowilsonie (Sinowilsonia) aj.[13][14] V subtropických zemích je vysazován krásně kvetoucí stálezelený okrasný keř Loropetalum chinense.[15]
-
Květenství lískovníčku klasnatého (Corylopsis spicata)
-
Podzimní zbarvení parotie perské (Parrotia persica)
-
Kvetoucí kultivar vilínu prostředního Hamamelis x intermedia 'Pallida'
-
Kvetoucí fotergila větší, Fothergilla major 'Mt. Airy'
-
Loropetalum chinense
Seznam rodů
[editovat | editovat zdroj]Chunia, Corylopsis, Dicoryphe, Disanthus, Distyliopsis, Distylium, Embolanthera, Eustigma, Exbucklandia, Fortunearia, Fothergilla, Hamamelis, Loropetalum, Maingaya, Matudaea, Molinadendron, Mytilaria, Neostrearia, Noahdendron, Ostrearia, Parrotia, Parrotiopsis, Rhodoleia, Sinowilsonia, Sycopsis, Trichocladus[16]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b Flora of China: Hamamelidaceae [online]. Dostupné online.
- ↑ a b Flora of North America: Hamamelidaceae [online]. Dostupné online.
- ↑ a b c JUDD, et al. Plant Systematics: A Phylogenetic Approach. [s.l.]: Sinauer Associates Inc., 2002. ISBN 9780878934034.
- ↑ a b SMITH, Nantan et al. Flowering Plants of the Neotropics. Princeton: Princeton University Press, 2003. ISBN 0691116946.
- ↑ Flora of North America: Hamamelis [online]. Dostupné online.
- ↑ MAGALLÓN, Susana et al. Androdecidua endressii gen. et sp. nov., from the late Cretaceous of Georgia (United States): Further floral diversity in Hamameloideae (Hamamelidaceae). International Journal of Plant Scientes. 2001.
- ↑ JIANHUA, Li et al. Phylogeny and Biogeography of Hamamelis. Harvard Papers in Botany. 2000.
- ↑ RADTKE, M.G. et al. Fossil Corylopsis and Fothergilla leaves (Hamamelidaceae) from the lower Eocene flora of Republic, Washington, U.S.A., and their evolutionary and biogeographic significance.. International Journal of Plant Sciences. 2005.
- ↑ STEVENS, P.F. Angiosperm Phylogeny Website [online]. Missouri Botanical Garden: Dostupné online.
- ↑ SKALICKÁ, Anna; VĚTVIČKA, Václav; ZELENÝ, Václav. Botanický slovník rodových jmen cévnatých rostlin. Praha: Aventinum, 2012. ISBN 978-80-7442-031-3.
- ↑ The Who monographs on selected medicinal plants vol. 2. [s.l.]: World Health Organization Geneva, 2002.
- ↑ WIART, Christophe. Ethnopharmacology of medicinal plants: Asia and the Pacific. New Jersey: Humana Press, 2006. Dostupné online. ISBN 1-58829-748-9.
- ↑ KOBLÍŽEK, J. Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků. 2. vyd. Tišnov: Sursum, 2006. ISBN 80-7323-117-4.
- ↑ Florius - katalog botanických zahrad [online]. Dostupné online.
- ↑ LLAMAS, Kirsten Albrecht. Tropical Flowering Plants. Cambridge: Timber Press, 2003. Dostupné online. ISBN 0-88192-585-3.
- ↑ HASSLER, M. Catalogue of life. Synonymic Checklists of the Vascular Plants of the World [online]. Naturalis Biodiversity Center, 2016. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Judd et al. Plant Systematics: A Phylogenetic Approach. 2. ed. Sinauer Associates Inc, 2002. ISBN 978-0-87893-403-4.
- Smith N. et al. Flowering Plants of the Neotropics. Princeton Univ. Press, 2003. ISBN 0-691-11694-6.
- Koblížek J. Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků. 2. vyd. Tišnov: Sursum, 2006. ISBN 80-7323-117-4.
- Hejný S. et al. Květena České republiky 1. 2. vyd. Praha: Academia, 1997. ISBN 80-200-0643-5.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu vilínovité na Wikimedia Commons
Taxon Hamamelidaceae ve Wikidruzích
- Angiosperm Phylogeny
- Flora of China: Hamamelidaceae
- Flora of North America: Hamamelidaceae
- The Families of Flowering Plants: Hamamelidaceae Archivováno 29. 12. 2005 na Wayback Machine.