Třída Magdeburg
Třída Magdeburg | |
---|---|
![]() SMS Magdeburg | |
Obecné informace | |
Uživatelé | ![]() ![]() ![]() |
Typ | lehký křižník |
Lodě | 4 |
Zahájení stavby | 1910 |
Spuštění na vodu | 1911 |
Uvedení do služby | 1912 |
Osud | 2 potopeny 2 vyřazeny |
Předchůdce | třída Kolberg |
Nástupce | třída Karlsruhe |
Technické údaje Magdeburg | |
Výtlak | 4535 t (standardní) 4570 t (plný) |
Délka | 136 m (na vodorysce) 138,7 m (max.) |
Šířka | 13,5 m |
Ponor | 5,16 m |
Pohon | 16 kotlů, 3 turbíny 3 lodní šrouby |
Rychlost | 27 uzlů |
Dosah | 5820 nám. mil při 12 uzlech |
Posádka | 354 |
Výzbroj | 12× 105mm kanón (12×1) 2× 500mm torpédomet 120 min |
Pancíř | 18–60mm boky 20–40mm paluba s 40–60mm konci 50mm štíty děl 100mm velitelská věž |
Třída Magdeburg byla třída lehkých křižníků Kaiserliche Marine. Skládala se ze čtyř jednotek. Dva křižníky byly potopeny v první světové válce a dva byly po válce v rámci reparací předány Francii a Itálii.
Stavba
[editovat | editovat zdroj]Křižníky třídy Magdeburg měly čtyřkomínovou siluetu a lze je považovat za první opravdu moderní lehké křižníky Kaiserliche Marine. V letech 1910–1912 byly postaveny čtyři křižníky této třídy. Do jejich stavby se zapojily loděnice AG Weser v Brémách, AG Vulcan Stettin ve Štětíně a Kaiserliche Werft Wilhelmshaven v Wilhelmshavenu.[1]
Jednotky třídy Magdeburg:[1]
Jméno | Loděnice | Založení kýlu | Spuštěna | Vstup do služby | Status |
---|---|---|---|---|---|
Magdeburg | AG Weser | 1910 | 13. května 1911 | 20. srpna 1912 | Dne 26. srpna 1914 uvázl na mělčině. Zničen vlastní posádkou. |
Breslau | AG Vulcan Stettin | 1910 | 16. května 1911 | 10. května 1912 | V srpnu 1914 předán Osmanskému námořnictvu. Sloužil jako Midilli. Dne 20. ledna 1918 se při výpadu do Egejského moře potopil na minách. |
Strassburg | Kaiserliche Werft Wilhelmshaven | 1910 | 24. srpna 1911 | 9. října 1912 | Roku 1920 vyřazen. V rámci reparací připadl Itálii. Přejmenován na Taranto. Roku 1944 byl potopen při náletu. |
Stralsund | AG Weser | 1910 | 4. listopadu 1911 | 10. prosince 1912 | Roku 1920 vyřazen. V rámci reparací připadl Itálii. Přejmenován na Mulhouse. Sešrotován 1933. |
Konstrukce
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Midilli1914-1918.jpg/220px-Midilli1914-1918.jpg)
Výzbroj tvořilo dvanáct 105mm kanónů, dva 500mm torpédomety a až 120 min. Na bocích trupu byl pancéřový pás, který měl až 60mm v oblasti pohonného systému a ke koncích se ztěnčoval na 18 mm. Doplňovala jej pancéřová paluba. Pancéřované byly rovněž štíty děl a velitelský můstek. Každý křižník měl odlišný pohonný systém. Všechny měly šestnáct kotlů Marine, lišil se však počet turbín. Strassburg měl dvě turbíny Marine, Magdeburg a Stralsund tři turbíny Bergmann a Breslau čtyři turbíny AEG-Vulcan. Stejný byl počet lodních šroubů. Výkon pohonu byl 25 000 hp. Nejvyšší rychlost dosahovala 27 uzlů. Dosah byl 5820 námořních mil při rychlosti 12 uzlů.[1]
Modifikace
[editovat | editovat zdroj]Roku 1915 Strassburg dostal silnější výzbroj sedmi 150mm kanónů, dvou 88mm kanónů a dvou 500mm torpédometů. Roku 1916 byl stejně upraven i Stralsund.[1]
Osudy
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/SMS_Strassburg_underway.png/220px-SMS_Strassburg_underway.png)
Magdeburg uvízl dne 26. srpna 1914 při operaci ve Finském zálivu na mělčině u ostrova Odensholm a nepodařilo se ho vyprostit. Část posádky převzal torpédoborec V 26. Loď posléze ostřelovaly ruské křižníky Bogatyr a Pallada, pokus o vyhození do povětří skončil zničením přídě. Dohoda po kapitulaci lodi ukořistila kódové knihy a šifrovací klíče, což britské námořní zpravodajské službě umožnilo prolomení německých šifer.[2]
Breslau se podařilo společně s bitevním křižníkem Goeben proniknout Středozemním mořem do osmanského Istanbulu a obě lodi byly formálně zařazeny do služby Osmanského námořnictva (sloužily ovšem pod německým velením a s německou posádkou). Připlutí německých lodí hrálo důležitou roli v rozhodnutí Turecka vstoupit do války na straně Centrálních mocností. Křižník pak operoval zejména v Černém moři a to pod jménem Midilli. Dne 20. ledna 1918 se Breslau při výpadu do Egejského moře, který podnikl společně s bitevním křižníkem Goeben, dostal do minového pole a postupně inicioval pět min. Potopil se v 9:07. Zahynuly dvě třetiny posádky včetně velitele lodi námořního kapitána Georga von Hippela.[3]
Strassburg a Stralsund se dne 28. srpna 1914 účastnily první bitvy u Helgolandské zátoky. Strassburg v ní byl poškozen.
Strassburg a Stralsund válku přečkaly a byly předány vítězným mocnostem. Strassburg získala Itálie (byl přejmenován na Taranto a potopen při náletu v roce 1944). Stralsund získala Francie, která ho nechala v roce 1933 sešrotovat.[4]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ HRBEK, Jaroslav. Velká válka na moři. Díl 1. Rok 1914. Praha: Libri, 2001. ISBN 80-85983-84-2. S. 125.
- ↑ HRBEK, Jaroslav. Velká válka na moři. 5. díl. Rok 1918. Praha: Libri, 2002. ISBN 80-7277-102-7. S. 83.
- ↑ MILFORD, Darren. Magdeburg Class Light Cruisers [online]. worldwar1.co.uk, 1998-2006 [cit. 2009-09-24]. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- HYNEK, Vladimír; KLUČINA, Petr; ŠKŇOUŘIL, Evžen. Válečné lodě 3: První světová válka. Praha: Naše vojsko, 1988. 28-029-88. S. 337.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu třída Magdeburg na Wikimedia Commons
- (anglicky) Článek o třídě Magdeburg