Josef von Ringelsheim
Josef von Ringelsheim | |
---|---|
![]() | |
Zemský velitel na Moravě a ve Slezsku (od 1. ledna 1883 10. armádní sbor v Brně) | |
Ve funkci: 19. října 1878 – 1. května 1883 | |
Předchůdce | Anton Mollinary |
Nástupce | Franjo Vlasić |
Zemský velitel v Sedmihradsku | |
Ve funkci: 1870 – 1878 | |
Předchůdce | Gavrilo Rodić |
Nástupce | Ferdinand von Bauer |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1878), polní podmaršál 1869, generálmajor (1865) |
Narození | 14. března 1820 Salcburk |
Úmrtí | 2. června 1893 (ve věku 73 let) Štýrský Hradec |
Místo pohřbení | Friedhof St. Leonhard |
Titul | svobodný pán (1865) |
Alma mater | Tereziánská vojenská akademie |
Ocenění | Řád železné koruny |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Josef svobodný pán von Ringelsheim (14. března 1820 Salzburg – 2. června 1893 Štýrský Hradec) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil jako absolvent vojenské akademie od roku 1839. Vyznamenal se v bojích během revolučních let 1848–1849, později byl důstojníkem generálního štábu a úředníkem na ministerstvu války. V roce 1865 byl povýšen na barona a v hodnosti generálmajora bojoval v prusko-rakouské válce. V závěru kariéry zastával funkci zemského velitele na Moravě a ve Slezsku (1878–1883). Ve vojsku dosáhl druhé nejvyšší hodnosti polního zbrojmistra (1878).
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Byl synem c. k. majora Josefa von Ringelsheima (†1823).[1] Studoval na Tereziánské vojenské akademii ve Vídeňském Novém Městě, do armády vstoupil v roce 1839 jako poručík k pěšímu pluku č. 12. Později absolvoval kurz pro vyšší důstojníky, půsbil u generálního štábu na mapovém oddělení a v roce 1846 byl povýšen na nadporučíka (služebně stále příslušel k 12. pluku).[2] V roce 1848 byl povýšen na kapitána a v revolučních letech 1848–1849 bojoval v Itálii (první italská válka za nezávislost), byl důstojníkem štábu maršála Nugenta a zúčastnil se bitvy u Novary. V roce 1849 bojoval v Uhrách proti maďarským povstalcům a podílel se na dobytí Petrovaradína (1849). V roce 1850 získal hodnost majora a byl šéfem štábu u 5. armádního sboru.[3] V této funkci byl povýšen na podplukovníka (1854) a později byl sekčním šéfem u zemského velitelství ve Veroně. Jako štábní důstojník 5. armádního sboru byl účastníkem války se Sardinií, mezitím dosáhl hodnosti plukovníka (1857).[4] Poté několik let působil jako přednosta zahraničního odboru na ministerstvu války.[5]
V roce 1865 byl povýšen do hodnosti generálmajora a stal se velitelem brigády v Krakově.[6] Za prusko-rakouské války se zúčastnil bojů v rámci 1. armády,[7] bojoval v bitvě u Hradce Králové a zastával funkci pobočníka arcivévody Arnošta. Na nadřízené i řadové vojáky tehdy zapůsobil svým klidným a rozvážným jednáním. Poté byl brigádním velitelem ve Vídni, v roce 1869 získal hodnost polního podmaršála a převzal velení 2. pěší divize ve Vídni.[8] V letech 1870–1878 byl velitelem 16. pěší divize a oblastním velitelem v Sibiu (dříve Hermannstadt).[9] Od roku 1878 byl velitelem v Brně[10] a téhož roku byl povýšen do hodnosti polního zbrojmistra.[11] V Brně setrval krátce i po reorganizaci armády jako velitel 10. armádního sboru (1883),[12] ale již 1. května téhož roku odešel na vlastní žádost do penze.[13]
Zemřel 2. června 1893 ve věku 73 let ve Štýrském Hradci a je pohřben tamtéž na hřbitově St. Leonhard. Byl ženatý s Ottilií Kis de Kis-Sáros, měli spolu dceru Rosu.[14]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1865 byl povýšen do stavu svobodných pánů a jako velitel v Sedmihradsku obdržel v roce 1877 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[15] Od roku 1876 byl čestným majitelem pěšího pluku č. 30 dislokovaného ve Lvově.[16][17] Během vojenské kariéry obdržel několik vyznamenání v Rakousku-Uhersku i v zahraničí.[18] Získal také čestné občanství v Brně a Sibiu.
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Vojenský záslužný kříž (1859)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1859)
Řád železné koruny Řád železné koruny II. třídy (1859)
rytířský kříž Leopoldova řádu s válečnou dekorací (1866)
Řád železné koruny I. třídy (1876)
Válečná medaile (1878)
velkokříž Leopoldova řádu (1883)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Řád Pia IX. (Papežský stát)
komtur Řádu Albrechtova s válečnou dekorací (Sasko)
Konstantinův řád svatého Jiří (Itálie)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes für 1825; Vídeň, 1824; s. 488 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes für 1847; Vídeň, 1847; s. 143 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1852; Vídeň, 1851; s. 571 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus für 1860–1861; Vídeň, 1860; s. 69, 97 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1864; Vídeň, 1863; s. 71, 100 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichisches Kaiserthumes für 1866; Vídeň, 1866; s. 96, 376 dostupné online
- ↑ Přehled vrchního velení Severní armády v prusko-rakouské válce 1866 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1869–1870; Vídeň, 1869; s. 139 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1875; Vídeň, 1874; s. 96 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1879; Vídeň, 1878; s. 90 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakouské a rakousko-uherské armády 1859–1889 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Služební postup Josefa von Ringelsheima in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 151 dostupné online
- ↑ Úmrtní oznámení Josefa von Ringelsheima na webu Biblioteca Nationalis Hungariae dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1878; Vídeň, 1878; s. 189 dostupné online
- ↑ Pěší pluk č. 30 na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Seznam majitelů pěšího pluku č. 30 in: Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 438 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Josefa von Ringelsheima in: Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1883; Vídeň, 1883; s. 26 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- URBAN, Otto: Vzpomínka na Hradec Králové; Praha, 1986; 430 s.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Rakousko-uherští generálové
- Rakouští šlechtici
- Absolventi Tereziánské vojenské akademie
- Osobnosti prusko-rakouské války
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Řádu Pia IX.
- Nositelé Řádu Albrechtova
- Rytíři Řádu konstantiniánských rytířů svatého Jiří
- Tajní radové
- Čestní občané města Brna
- Narození 14. března
- Narození v roce 1820
- Narození v Salcburku
- Úmrtí 2. června
- Úmrtí v roce 1893
- Úmrtí ve Štýrském Hradci
- Pohřbení ve Štýrském Hradci