Johann Nepomuk Hummel
Johann Nepomuk Hummel | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Johann Nepomuk Hummel |
Narození | 14. listopadu 1778 Bratislava ![]() |
Úmrtí | 17. října 1837 (ve věku 58 let) Výmar ![]() |
Národnost | rakouská |
Alma mater | Univerzita hudebních a dramatických umění ve Vídni |
Povolání | hudební skladatel, klavírista, dirigent a hudební pedagog |
Ocenění | rytíř Řádu čestné legie (1826) |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Johann Nepomuk Hummel (14. listopadu 1778, Prešpurk[1] – 17. října 1837, Výmar) byl rakouský hudební skladatel, klavírista, dirigent a hudební pedagog. Jeho hudba je příznačná pro přechodné období mezi klasicismem a romantismem.
Život
[editovat | editovat zdroj]Hummel se narodil v Prešpurku, jak se tehdy nazývala dnešní Bratislava. Jeho otec, Johannes Hummel,[2] byl v té době ředitelem Císařské vojenské hudební školy ve Vídni a dirigentem Schikanederova divadelního orchestru v divadle Theater auf der Wieden. Jeho matka, Margarethe Sommer Hummelová, byla vdova po parukáři Josefu Ludwigovi. Byl pojmenován po českém světci Janu Nepomuckém. Hummel byl žákem F. P. Riglera v Bratislavě. Ve věku osmi let se stal žákem Wolfganga Amadea Mozarta. Mozart byl překvapen chlapcovým nadáním a po dva roky mu poskytoval nejen výuku, ale i ubytování. V devíti letech Hummel vystoupil dokonce na jednom z Mozartových koncertů.
Otec jej pak vzal na evropské turné. Po příjezdu do Londýna studoval u Muzia Clementiho a zůstal zde po čtyři roky. V téže době působil v Londýně rovněž Joseph Haydn a pro Johanna zkomponoval klavírní sonátu As-dur. Poté, co ji Hummel uvedl na veřejném koncertě v Hannoverské koncertní síni, mu Haydn údajně poděkoval a věnoval mu guineu.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Johann-nepomuk-hummel.jpg/170px-Johann-nepomuk-hummel.jpg)
Vypuknutí Velké francouzské revoluce a následující jakobínský teror přinutily Hummela zrušit plánované turné po Španělsku a Francii. Místo toho se vrátil do Vídně, pořádal koncerty a dále studoval u Johanna Georga Albrechtsbergera, Josepha Haydna, a Antonia Salieriho.
V té době přišel do Vídně i mladý Ludwig van Beethoven a začal studovat rovněž u Haydna a Albrechtsbergera. Tam se také oba mladí skladatelé seznámili a spřátelili. Beethovenův příjezd téměř zničil Hummelovu sebedůvěru. Byť bylo jejich přátelství poznamenáno vzestupy a pády, vyvinulo se v usmíření a vzájemný respekt. Později Hummel navštěvoval Beethovena ve Vídni i se svou ženou Elisabeth a žákem Ferdinandem Hillerem. Na Beethovenovo přání Hummel improvizoval na vzpomínkovém koncertu na tohoto velkého muže. Při této příležitosti se také spřátelil s Franzem Schubertem, který mu věnoval své tři poslední klavírní sonáty. Jelikož však do doby prvního tištěného vydání sonát oba skladatelé zemřeli, změnili vydavatelé věnování na Roberta Schumanna, který byl v té době ještě aktivní.
V roce 1804 se stal Hummel koncertním mistrem knížete Esterházyho na zámku v Eisenstadtu, kde byl kapelníkem Joseph Haydn. S ohledem na Haydnovo zdraví převzal i většinu povinností kapelníka. Do této funkce byl jmenován až po Haydnově smrti v květnu roku 1809. Sám pak zůstal ve službách hraběte ještě další dva roky, když byl v květnu 1811 propuštěn pro zanedbání svých povinností. Vrátil se do Vídně a strávil dva roky komponováním. V roce 1813 se oženil s operní zpěvačkou Elisabeth Röckelovou. Následující rok pak společně uskutečnili koncertní turné po Rusku a několika dalších evropských zemích. Měli dva syny.
V letech 1816–1819 působil jako koncertní mistr ve Stuttgartu a v roce 1819 se stal hudebním ředitelem ve Výmaru. Ve Výmaru uzavřel vřelé přátelství s Goethem a naučil se oceňovat poesii Friedricha Schillera. Během svého pobytu ve Výmaru zval ke koncertům přední hudebníky té doby, takže se město stalo evropským hlavním městem hudby. V té době také položil základy penzijního zajištění hudebníků systémem benefičních koncertů, jejichž výtěžek šel ve prospěch penzijního fondu. Rovněž byl jedním z prvních skladatelů, který bojoval za zajištění hudebních autorských práv a proti intelektuálnímu pirátství vůbec.
V roce 1832 začal mít zdravotní potíže a již se nemohl plně věnovat svým povinnostem hudebního ředitele. Po Goethově smrti v březnu 1832 také ztrácel kontakt s místními divadelními kruhy. Uchýlil se proto do částečného důchodu a o pět let později zemřel.
Vliv
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/JNHummel.jpg/170px-JNHummel.jpg)
V roce 1828 Hummel publikoval svou školu klavírní hry: Ausführliche theoretisch-practische Anweisung zum Piano-Forte-Spiel. Během několika dnů se jí prodalo tisíce výtisků. Škola přinesla zejména nový způsob prstokladu a hraní ozdob. Na celé 19. století pak ovlivnila výuku hry na klavír a techniku klavírní hry. Z této školy vycházel i další z velkých hudebních pedagogů té doby, Carl Czerny, který byl později učitelem Ference Lista.
Hummelův vliv se projevuje v raných skladbách Fryderyka Chopina a Roberta Schumana. Ohlasy Hummelových klavírních koncertů č. 2 a-moll a č. 3 h-moll lze rozpoznat v obou Chopinových koncertech. To není překvapující, neboť Chopin musel slyšet Hummela na jeho koncertním turné po Polsku a Rusku a kromě toho měl Hummelovy koncerty ve svém aktivním repertoáru.[3]
Robert Schumann měl rovněž Hummelova díla ve svém repertoáru (zejména Sonátu fis moll, op. 81) a je považován za jeho žáka. Dalšími jeho žáky byli např. Friedrich Silcher, Ferdinand Hiller, Sigismond Thalberg a Adolf von Henselt. Několik lekcí dal i Felixi Mendelssohnovi. [4]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Johann_Nepomuk_Hummel_-_Il_viaggiator_ridicolo._%28BL_Add_MS_32197_f._1v%29.jpg/220px-Johann_Nepomuk_Hummel_-_Il_viaggiator_ridicolo._%28BL_Add_MS_32197_f._1v%29.jpg)
Úplný seznam děl Johanna Nepomuka Hummela se nachází např. ZDE.
Hummelova hudba se vyvíjela zcela jiným směrem než hudba Beethovenova. Díly jako byla Sonata Fis-moll, op. 81 a Fantasie pro klavír, op. 18 směřoval k větší modernosti jak změnou klasické harmonické struktury tak i rozšířením sonátové formy.
Jeho hlavním nástrojem byl klavír, na němž byl jedním z největších virtuózů své doby. Napsal osm klavírních koncertů , deset klavírních sonát (z nichž čtyři jsou uvedeny bez opusových čísel, a jedna nebyla publikována), osm klavírních trií, klavírní kvartet, klavírní kvintet, dechový oktet, violoncellovou sonátu, dva klavírní septety, koncert a sonátu pro mandolínu, koncert pro trubku, koncert pro fagot F-dur, kvartet pro klarinet, housle, violu, a violoncello, skladby pro klavír na čtyři ruce, 22 oper a singspielů, mše a řadu dalších drobnějších prací. Kromě klavíru byla jeho oblíbeným nástrojem také kytara. Nápadný je nedostatek symfonických děl.
Poslední léta života
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Hummel-Grab_Weimar.jpg/220px-Hummel-Grab_Weimar.jpg)
Na konci svého života Hummel zažil vzestup nové školy mladých skladatelů a virtuózů a zjistil, že jeho vlastní hudba pomalu vychází z módy. Jeho disciplinovaná a čistá technika ve stylu Clementiho a jeho vyvážený klasicismus, se dostal do rozporu s nastupující školou romantické bravurní techniky, jak jí reprezentoval třeba Franz Liszt. Hummel komponoval stále méně, i když byl pořád obdivován a respektován. Zemřel pokojně ve Výmaru v roce 1837. Stejně jako Mozart byl svobodným zednářem a podstatnou část své slavné zahrady věnoval výmarské zednářské lóži. Jeho hrob se nachází na historickém hřbitově ve Výmaru.
Ačkoli Hummel zemřel slavný a zdálo se, že jeho trvalá posmrtná pověst nebude nikdy ohrožena, jeho hudba byla s nástupem romantismu rychle zapomenuta. Snad i proto, že jeho klasické myšlenky byly považovány za staromódní. Oživení zájmu o období klasicismu na počátku 20. století Hummela minulo. Stejně jako Haydn byl i Hummel zastíněn Mozartem. V poslední době však vzhledem k rostoucímu počtu dostupných nahrávek i živých koncertů nastal ve světě i růst zájmu o dílo tohoto skladatele.
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Johann Nepomuk Hummel na anglické Wikipedii.
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu pro prohlížení je nutná registrace na FamilySearch
- ↑ Hust, Christoph. 2003. "Hummel, Johann Nepomuk." In: Musik in Geschichte und Gegenwart. 2nd ed. Ludwig Finscher (ed.). Kassel: Bärenreiter, pp. 503–511.
- ↑ Harold C. Schonberg: The Great Pianists, p. 110
- ↑ Joel Sachs, Hummel, Johann Nepomuk, §6 "Performance and teaching", Oxford Music Online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Johann Nepomuk Hummel: Der Mensch und Künstler. Karl Benyovszky, Breslau: Eos-Verlag 1934.
- Zwischen Klassik und Klassizismus. Johann Nepomuk Hummel in Wien und Weimar. Anselm Gerhard, Laurenz Lütteken (editors), Kassel: Bärenreiter 2003.
- KROLL, Mark. Johann Nepomuk Hummel: A musician's Life and World. Lanham, MD: Scarecrow Press, 2007. ISBN 0-8108-5920-3.
- Michael Lorenz: "Maria Eva Hummel. A Postscript", Vienna 2013
- SCHONBERG, Harold C. The Great Pianists: From Mozart to the Present. New York: Simon & Schuster, 1963. Kapitola VII: From Ireland to Bohemia.
- SCHONBERG, Harold C. The Great Pianists. Rev. & updated. vyd. New York City: Simon and Schuster, 1987. ISBN 0-671-64200-6.
- Kapellmeister Hummel in England and France. Joel Sachs, Detroit: Information Coordinators 1977.
- Johann Nepomuk Hummel und Weimar. Komponist, Klaviervirtuose, Kapellmeister 1778–1837. Kurt Thomas, Weimar: Rat der Stadt 1987
- Die Kammermusik Johann Nepomuk Hummels. Dieter Zimmerschied, Mainz: 1966.
- Thematisches Verzeichnis der Werke von Johann Nepomuk Hummel. Dieter Zimmerschied, Hofheim am Taunus: Hofmeister 1971.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Johann Nepomuk Hummel na Wikimedia Commons
Galerie Johann Nepomuk Hummel na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Johann Nepomuk Hummel
- Volně přístupné partitury děl od Johanna Nepomuka Hummela v projektu IMSLP
- The Hummel Project – souhrnná stránka o životě a díle skladatele
- Hummel Gesellschaft Weimar Oficiáolní stránka Hummelovy společnosti ve Výmaru (German)
- Hummelův dům na Marienstrasse 8, Výmar
- Databáze skladatelů
- Stručný životopis
- Životopis a komentáře
- Haydnova stránka s odkazem na koncert v Hannoverské síni
- dílo Hummela online : Grand concerto pour le piano forte avec accompagnement de grand orchestre, composé et dédié a monsieur ... Leipzig: Peters, [rok vydání neznámý]. 1 partitura (57 stran). - dostupné online v Digitální knihovně UKB
- dílo Hummela online : [Ausführliche theoretisch-practische Anweisung zum Piano-forte Spiel], ... Wien: Tob. Haslinger, [rok vydání neznámý]. 82 s. - dostupné online v Digitální knihovně UKB
- díelo Hummela online : Klavier - Concerte von J. N. Hummel herausgegeben und mit Fingersatz versehen von... Leipzig: C. F. Peters, [rok vydání neznámý]. 1 partitura (79 stran). - dostupné online v Digitální knihovně UKB
- další díla Hummela online v Digitální knihovně UKB