Ferdinand Tige
Ferdinand hrabě Tige | |
---|---|
![]() | |
Prezident Dvorské válečné rady | |
Ve funkci: 1796 – 1801 | |
Předchůdce | Bedřich Mořic Nostic-Rieneck |
Nástupce | arcivévoda Karel |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | generál jezdectva (1789), polní podmaršál (1784), generálmajor (1773) |
Narození | 21. září 1719 Sibiu |
Úmrtí | 21. září 1811 (ve věku 92 let) Vídeň |
Titul | říšský hrabě |
Profese | politik |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ferdinand říšský hrabě von Tige (francouzsky Ferdinand comte de Tige) (21. září 1719 Sibiu – 21. září 1811 Vídeň) byl rakouský generál francouzského původu. V císařské armádě sloužil od roku 1743 a byl účastníkem několika dynastických válek 18. století. V roce 1789 dosáhl hodnosti generála jezdectva a v letech 1796–1801 zastával funkci prezidenta Dvorské válečné rady.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Pocházel ze staré šlechtické rodiny z Lotrinska, narodil se jako syn generála Johanna Karla Tige (1662–1729), zemského velitele v Sedmihradsku. Do císařské armády vstoupil v roce 1743 jako kornet ke kyrysnickému pluku. Za sedmileté války rychle postupoval v hodnostech (major 1757, podplukovník 1758). V roce 1766 byl povýšen na plukovníka a stal se velitelem kyrysnického pluku č. 1. V roce 1773 dosáhl hodnosti generálmajora a v roce 1784 byl povýšen na polního podmaršála. Zúčastnil se války proti Turecku a v roce 1789 byl penzionován v hodnosti generála jezdectva.[1]
Na začátku válek s revoluční Francií byl znovu povolán do aktivní služby a v letech 1791–1796 byl viceprezidentem Dvorské válečné rady, respektive ředitelem její soudní sekce. Nakonec po úmrtí hraběte Nostic-Rienecka byl jmenován prezidentem Dvorské válečné rady (Hofkriegsrat)[2] a vedl ji pět let (1796–1801).[3][4] Realizoval několik reforem v armádě, zaměřil se především na zlepšení výcviku ve střelbě a zavedení lehčích pušek. U pěchoty byly zrušeny šavle. Po prohrané válce s Francií byl z funkce odvolán v lednu 1801, v armádě byl ale formálně penzionován až v roce 1808.[5]
Od dětství užíval titul hraběte, který byl jeho otci v Říši potvrzen v roce 1722. V roce 1769 byl jmenován c. k. komořím a v roce 1793 obdržel titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence,[6] zároveň získal roční penzi ve výši 2 000 zlatých. Od roku 1781 byl čestným majitelem 5. dragounského pluku, později přejmenovaného na 15. pluk[7] a nakonec na 13. dragounský pluk umístěný v Klatovech.[8]
Jeho manželkou byla Antonie, rozená hraběnka Larischová, dcera Jana Františka Larische a Marie Anny, rozené Kozové z Hradiště.[9][10] Z manželství se narodil syn Franz Karl (1754–1816), který za napoleonských válek dosáhl hodnosti generálmajora.[11] V armádě sloužili i potomci v dalších generacích,[12][13] posledním potomkem rodu byl c.k. generálmajor hrabě Ernst von Tige (1829–1895).[14]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Militär-Almanach 2; Vídeň, 1791; s. 85 dostupné online
- ↑ Jmenovací dekret do funkce prezidenta Dvorské válečné rady na webu Rakouského státního archivu dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Schematismus der röm. kaiserliche auch kaiserlichie-königliche und erzherzoglischen Haupstadt Wien 1798; Vídeň, 1798; s. 87 dostupné online
- ↑ Militär-Almanach 11; Vídeň, 1800; s. 149 dostupné online
- ↑ Služební postup Ferdinanda Tige in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Kaiserliche und k.k. Generale (1618–1815); Vídeň, 2006; s. 102 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Schematismus des österreichischen Kaiserthums 1811; Vídeň, 1811; s. 35 dostupné online
- ↑ Militär Almanach 10; Vídeň, 1799; s. 75 dostupné online
- ↑ Přehled majitelů dragounského pluku č. 13 in: Schematismus für das k.u.k. Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 688 dostupné online
- ↑ Rodokmen rodu Larischů dostupné online
- ↑ Rodina Ferdinanda Tige na webu geni.com dostupné online
- ↑ Franz Karl von Tige na webu napoleon-series dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der deutschen gräflichen Häuser 1828; Gotha, 1828; s. 220 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der deutschen gräflichen Häuser 1875; Gotha, 1875; s. 919 dostupné online
- ↑ Ernst von Tige in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 187
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Prezidenti dvorské válečné rady
- Rakouští generálové
- Rakouští šlechtici
- Císařští komoří
- Tajní radové
- Osobnosti sedmileté války
- Osobnosti francouzských revolučních válek
- Osobnosti napoleonských válek
- Politici habsburské monarchie
- Narození v roce 1719
- Narození 21. září
- Narození v Sibiu
- Úmrtí v roce 1811
- Úmrtí 22. září
- Úmrtí ve Vídni