Antimonit
Antimonit | |
---|---|
![]() Antimonit, Čína | |
Obecné | |
Kategorie | Minerál |
Chemický vzorec | Sb2S3 |
Identifikace | |
Barva | olověně šedý, lehce namodralý šedý |
Vzhled krystalu | jehlicovité krystaly, či sloupcovitě protažený |
Soustava | kosočtverečná |
Tvrdost | 2 |
Lesk | kovově lesklý |
Štěpnost | dokonalé štěpný |
Vryp | šedý |
Hustota | 4,51–4,66 g ⋅ cm−3 |
Rozpustnost | v HNO3 |
Ostatní | taje v plameni svíčky |
Antimonit (Haidinger, 1845), chemický vzorec Sb2S3, je kosočtverečný minerál. Další možný název je stibnit, starší české pojmenování je leštěnec antimonový. Název pochází z řeckého slova anthémon – květina, podle tvaru krystalových drúz.
Vznik
[editovat | editovat zdroj]Antimonit vzniká na nízkoteplotních až středněteplotních hydrotermálních ložiskách často společně s dalšími minerály jako galenit, baryt, pyrit, sfalerit, kalcit, či zlato. Výjimkou ale nejsou ani metasomatická ložiska uložená ve vápencích a žulách.
Morfologie
[editovat | editovat zdroj]Tvoří nejčastěji stébelnaté až paprsčité agregáty, které jsou často vertikálně rýhované. Jen v minimálním počtu případů se vyskytuje celistvý či zrnitý. Největší (až 60 cm dlouhé a 5 cm široké) a nejkrásnější krystaly byly nalezeny v Japonsku.
Vlastnosti
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/Antimonit_02.jpg/220px-Antimonit_02.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/Stibnite_-_Herja_mine%2C_Maramures%2C_Romania.jpg/220px-Stibnite_-_Herja_mine%2C_Maramures%2C_Romania.jpg)
- Fyzikální vlastnosti: Ohebný, lze rýpat měděným hřebíkem (má tvrdost 2), hustota 4,5 – 4,7 g/cm³, dokonale štěpný podle plochy (010), lom lasturnatý. Taje při 548 °C.
- Chemické vlastnosti: Rozpustný v HNO3 a v horké HCl, v KOH černá.
- Optické vlastnosti: Barva: olověná, ocelově šedá, agregáty až černé, s odstínem do modrozelená. Na povrchu často tmavě modré zbarvení. Vryp olovnatě šedý. Průhlednost: opaktní, kovově lesklý (zvláště na štěpných plochách).
Podobné minerály
[editovat | editovat zdroj]berthierit, bismutin, pyroluzit, manganit, galenit
Parageneze
[editovat | editovat zdroj]realgar, auripigment, cinabarit, galenit, pyrit, markazit, arsenopyrit, cervantit, kalcit, ankerit, baryt
Získávání
[editovat | editovat zdroj]Antimonit se těží v dolech, či lomech jako důležitá ruda. Největším světovým producentem antimonitu je v dnešním světě Čína.
Využití
[editovat | editovat zdroj]Nejdůležitější ruda pro získávání antimonu, ale často se těží i pro svůj vysoký podíl zlata. Prvek je pak využíván k výrobě mnohých slitin, pro legování ocelí, které jsou odolné proti korozi, impregnaci látek, na výrobu keramiky, či v barvířství. Je součástí elektrolytu v autobateriích, na výrobu polovodičů., v medicíně, pyrotechnice atd. Ve starověku byl po rozemletí na jemný prášek používán jako líčidlo na oči. Sulfid antimonitý se také přidává na hlavičky zápalek jako oxidační činidlo pro rychlejší a bezpečnější reakci na hlavičce. Dopomáhá při tření k alotropické difuzi červeného a bílého fosforu, díky svým oxidačním vlastnostem udržuje chemickou rovnováhu po celou dobu reakce (redukuje bazicity a oxiduje acidity).
Naleziště
[editovat | editovat zdroj]Ve světě se častěji objevují jen omezená ložiska antimonitu, jeho velikostně významná ložiska jsou velmi řídká a vzácná.
- Hynčice
- Jeseníky – zlatonosná ložiska
- Příbramsko – zlatonosná ložiska
- Japonsko – hydrotermální naleziště – Išinokawa na ostrově Šikoku – v 18. a 19. století objeveny nejkrásnější krystaly
- Jižní Amerika – hydrotermální naleziště
- Čína – hydrotermální naleziště – největší producent.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Palache, C., H. Berman, and C. Frondel (1944) Dana’s system of mineralogy, (7th edition), volume I, 270–275
- ĎUĎA, Rudolf; REJL, Luboš. Minerály. Fotografie Dušan Slivka. 1., české vyd. Praha: AVENTINUM, 1997. 520 s. (Velký průvodce). ISBN 80-7151-030-0.