Alexander Hold von Ferneck
Alexander svobodný pán Hold von Ferneck | |
---|---|
Velitel 14. armádního sboru v Innsbrucku | |
Ve funkci: 1895 – 1900 | |
Předchůdce | Josef von Reicher |
Nástupce | arcivévoda Evžen |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1898), polní podmaršál (1890), generálmajor (1885) |
Narození | 1838 |
Úmrtí | 1901 (ve věku 62–63 let) |
Titul | ![]() |
Profese | vrchní velitel |
Ocenění | Leopoldův řád, Řád železné koruny |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Alexander svobodný pán Hold von Ferneck (německy Alexander Freiherr Hold von Ferneck) (26. února 1838 Šoproň – 18. listopadu 1901 Innsbruck) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1858 a zúčastnil se několika válečných tažení. Později byl důstojníkem generálního štábu, uplatnil se jako pedagog a dlouhodobě zastával vysoké funkce na ministerstvu války. Svou kariéru završil jako velitel 14. armádního sboru v Tyrolsku (1895–1900). V roce 1898 dosáhl v armádě hodnosti polního zbrojmistra a po odchodu do penze byl povýšen do stavu svobodných pánů (1900), zemřel krátce poté.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Studoval na Technické vojenské akademii ve Vídni a do armády vstoupil jako poručík k 2. ženijnímu pluku. Zúčastnil se války se Sardinií a v roce 1860 byl povýšen na nadporučíka.[1] V roce 1866 bojoval v Itálii a jako štábní důstojník se zúčastnil bitvy u Custozzy. O rok později byl v hodnosti kapitána přidělen k operační kanceláři generálního štábu,[2] kde se mimo jiné věnoval geodézii a zaměřování terénu. V hodnosti majora (1872) následně sloužil u 5. a 48. pěšího pluku.[3] V roce 1876 byl povýšen na podplukovníka a působil jako pedagog na Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni.[4] V roce 1878 se podílel na okupaci Bosny a Hercegoviny, za zásluhy získal dvě vyznamenání a byl povýšen do šlechtického stavu. V roce 1879 dosáhl hodnosti plukovníka[5] a byl jmenován do funkce přednosty 5. oddělení na ministerstvu války, kde strávil čtyři roky (1879–1883).[6]
V roce 1885 byl povýšen do hodnosti generálmajora[7] a již předtím se stal šéfem prezidiální kanceláře na ministerstvu války (1883–1890).[8] K datu 1. listopadu 1890 získal hodnost polního podmaršála.[9] Nadále setrval na ministerstvu války, kde působil ve funkci druhého sekčního šéfa (1890–1895).[10] V roce 1895 byl krátce velitelem 13. pěší divize ve Vídni[11] a nakonec zastával funkci velitele 14. armádního sboru v Innsbrucku (1895-1900).[12], respektive zemským velitelem pro Tyrolsko, Vorarlbersko, Horní Rakousko a Salcbursko.[13] K datu 1. listopadu 1898 dosáhl hodnosti polního zbrojmistra.[14][15] Dne 1. května 1900 byl penzionován[16] a o rok později zemřel v Innsbrucku.
S manželkou Emilií, rozenou Wilhelmovou (1852–1912) měl tři děti.[17][18] Z nich vynikl syn Alexander (1875–1955), který byl právníkem, v době monarchie úředníkem na ministerstvu zahraničí, později profesorem Vídeňské univerzity a v letech 1934–1935 jejím rektorem. Dcera Emilie se provdala za Ferdinanda Rottera z průmyslnické rodiny z Vrchlabí.[19]
Tituly a ocenění
[editovat | editovat zdroj]V roce 1878 byl povýšen do šlechtického stavu s titulem rytíř. Jako velitel armádního sboru obdržel v roce 1895 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[20] Po odchodu do výslužby byl povýšen do stavu svobodných pánů s predikátem von Ferneck (9. srpna 1900).[21] Od roku 1897 byl čestným majitelem pěšího pluku č. 61 dislokovaného v Temešváru.[22] Během vojenské služby získal řadu ocenění v Rakousku-Uhersku i v zahraničí.[23]
Rakousko-Uhersko
[editovat | editovat zdroj]Řád železné koruny I. třídy (1898)
Jubilejní pamětní medaile (1898)
komandérský kříž Leopoldova řádu (1894)
Řád železné koruny II. třídy (1887)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1882)
Řád železné koruny III. třídy s válečnou dekorací (1878)
Válečná medaile (1878)
Vojenský záslužný kříž (1866)
Zahraničí
[editovat | editovat zdroj]velkokříž Řádu italské koruny (Itálie)
komandér Řádu sv. Mořice a Lazara (Itálie)
Řád sv. Stanislava I. třídy (Rusko)
velkokříž Řádu Albrechtova (Sasko)
Řád Takova I. třídy (Srbsko)
Řád bílého orla III. třídy (Srbsko)
velkodůstojník Řádu rumunské hvězdy (Rumunsko)
Řád červené orlice II. třídy (Německo)
komandér Řádu meče (Švédsko)
Řád vycházejícího slunce III. třídy (Japonsko)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1860–1861; Vídeň, 1860; s. 473 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1867; Vídeň, 1867; s. 76 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1875; Vídeň, 1874; s. 141, 256 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1877; Vídeň, 1876; s. 142, 604 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1880; Vídeň, 1880; s. 749dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1883; Vídeň, 1883; s. 78, 130 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1886; Vídeň, 1885; s. 125 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1885; Vídeň, 1885; s. 24, 38 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1891; Vídeň, 1891; s. 137 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1893; Vídeň, 1893; s. 218 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1895; Vídeň, 1895; s. 87 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1896; Vídeň, 1896; s. 238 dostupné online
- ↑ Přehled generálů rakousko-uherské armády 1890–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1899; Vídeň, 1898; s. 149 dostupné online
- ↑ Služební postup Alexandra Holda in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 73 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser 1913; Gotha, 1913; s. 397–398 dostupné online
- ↑ Alexander Hold von Ferneck na webu geni.com dostupné online
- ↑ MYŠKA, Milan: Historická encyklopedie podnikatelů Čech, Moravy a Slezska; Ostravská univerzita Ostrava, 2003; s. 401–402 ISBN 80-7042-612-8
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1896; Vídeň, 1896; s. 190 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser 1907; Gotha, 1907; s. 339–340 dostupné online
- ↑ Přehled majitelů pěšího pluku č. 61 in: Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1914; Vídeň, 1914; s. 500 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Alexandra Holda in: Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1900; Vídeň, 1900; s. 254 dostupné online
- Rakousko-uherští generálové
- Rakouští šlechtici
- Osobnosti prusko-rakouské války
- Tajní radové
- Nositelé Řádu Leopoldova
- Nositelé Řádu železné koruny
- Nositelé Vojenského záslužného kříže (Rakousko)
- Nositelé Vojenské záslužné medaile (Rakousko)
- Nositelé Řádu Albrechtova
- Nositelé Řádu svatého Stanislava
- Nositelé Řádu Takova
- Nositelé Řádu bílého orla (Srbsko)
- Nositelé Řádu rumunské hvězdy
- Nositelé Řádu červené orlice
- Nositelé Řádu meče
- Nositelé Řádu vycházejícího slunce
- Nositelé Řádu sv. Mauricia a sv. Lazara
- Narození 26. února
- Narození v roce 1838
- Narození v Šoproni
- Úmrtí 18. listopadu
- Úmrtí v roce 1901
- Úmrtí v Innsbrucku