Čiatura
Čiatura ჭიათურა | |
---|---|
![]() Pohled na město | |
Poloha | |
Souřadnice | 42°17′25″ s. š., 43°16′55″ v. d. |
Nadmořská výška | 340–500 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+4 |
Stát | ![]() |
Kraj | Imeretie |
Municipalita | Čiatura |
![]() ![]() Čiatura | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Počet obyvatel | 12,803 (2014) |
Etnické složení | Gruzínci |
Náboženské složení | Gruzínská pravoslavná církev |
Správa | |
Vznik | 1879 |
Oficiální web | chiatura |
Telefonní předvolba | (+995) 479 |
PSČ | 5500 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Čiatura (gruzínsky: ჭიათურა) je hornické město nacházející se v Imeretii, středozápadním kraji Gruzie. Ve městě se nachází jedny z největších nalezišť manganu na světě.
Popis
[editovat | editovat zdroj]Čiatura se nachází na březích řeky Kvirily, vtěsnané do údolí mezi hřebeny úpatí Velkého Kavkazu. Díky své poloze a blízkosti subtropických nížin zde vládne horké suché léto a vlhká a mírná zima.
Mezi zdejší památky se řadí katedrála Mgvimevi z 10. století. Město je poměrně odlehlé a se zbytkem země je spojené železničním koridorem ze Zestaponi. V dřívějších dobách žilo v Čiatuře až 30 tisíc obyvatel, nyní však jejich počet prudce klesl na pouhých necelých 14 tisíc. Ve městě sídlí jedna z fakult Gruzínské technické univerzity.
Historie
[editovat | editovat zdroj]Oblast byla osídlena už od pravěku, pozůstatky byly nalezeny v jeskyni Dzudzuana a v dalších jeskyních se v průběhu raného středověku ukrývali uprchlíci z nížin před arabskými nájezdníky.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Chiatura._A_municipal_building_%28Photo_A._Muhranoff%2C_2011%29.jpg/220px-Chiatura._A_municipal_building_%28Photo_A._Muhranoff%2C_2011%29.jpg)
Toto místo nabylo na významu v roce 1849, když zde byla objevena bohatá ložiska manganové rudy, a roku 1879 bylo založeno moderní město, které rychle rostlo, a zahájena těžba. V té době tvořil mangan z Čiatury více než polovinu světové produkce. Práce v dolech však byla velmi namáhavá a horníci byli často vykořisťováni nízkou mzdou, 18hodinovou pracovní dobou, naprosto otřesnými sociálními podmínkami a žádnými právy.[1] Situace vyvrcholila lidovými bouřemi v roce 1905 a 55denní generální stávkou v roce 1913, kdy požadovali zvýšení mezd a zkrácení pracovní doby, čemuž nakonec bylo vyhověno.
V době Gruzínské SSR ve městě pokračovala těžba manganových rud. Přestože zde měly sovětské úřady největší podporu ze všech gruzínských měst, vypukly těžké boje při povstání v roce 1924 také zde a byly krvavě potlačené Rudou armádou. Po vyhlášení samostatnosti Gruzie začalo město i hornické odvětví velmi rychle upadat, což se projevilo snížením počtu obyvatel téměř na třetinu a zchátráním četných hornických panelových domů.
Hospodářství
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/Georgia_Tschiatura_Pendelseilbahn_Umlenkrollen.jpg/220px-Georgia_Tschiatura_Pendelseilbahn_Umlenkrollen.jpg)
Město je známé pro své naleziště manganu. V současné době pracuje v dolech na jeho těžbu přes 3500 obyvatel města a další pracují v dolech, kde se těží železná ruda, nebo v lomech na těžbu mramoru.
Dopravu ve městě zajišťuje soustava lanových drah, vybudovaná v roce 1954, jež zjednodušila horníkům přístup na pracoviště, a autobusy. V roce 1964 bylo vybudováno trolejové vedení do sousedního města Sačchere.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ mmcworkers.ge Archivováno 21. 7. 2011 na Wayback Machine. - článek o čiaturských hornících na stránkách gruzínského odborového svazu
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Marganezi; Údaje džeordžian (ჯეორჯიან-მარგანეზიდან), 2011. ISBN 99940-0-923-0
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Čiatura na Wikimedia Commons
Galerie Chiatura na Wikimedia Commons
- Chiatura. Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica Inc., 25 květen. 2012, dostupné na www.britanica.com